ВПЛИВ СУПУТНЬОЇ ГАСТРОДУОДЕНАЛЬНОЇ ПАТОЛОГІЇ НА КЛІНІЧНУ СИМПТОМАТИКУ ТА ЯКІСТЬ ЖИТТЯ ПАЦІЄНТІВ ІЗ ХРОНІЧНИМ ПАНКРЕАТИТОМ - Махніцька, І. В.; Бабінець, Л. С. (Здобутки клінічної і експериментальної медицини, 2023)
РЕЗЮМЕ. Не дивлячись на значні успіхи у дослідженні патології підшлункової залози (ПЗ), клінічні симптоми та синдроми, а також оцінка якості життя за допомогою опитувальників SF-36 та GSRS у пацієнтів з хронічним панкреатитом в поєднанні з коморбідною патологією органів гастродуоденальної зони (ГДЗ) залишаються недостатньо вивченими і обґрунтованими. Мета – дослідження клінічної симптоматики та оцінка якості життя за допомогою опитувальників SF-36 та GSRS при коморбідності хронічного панкреатиту із H. Pylori-асоційованим хронічним гастритом. Матеріал і методи. Обстежено 30 амбулаторних хворих на ХП та 117 із ХП у коморбідності з хронічним гастритом (ХГ), асоційованим із Н. pylori. Провели оцінку клінічних проявів (симптомів/синдромів) пацієнтів з ХП та з ХП із H. Pylori-асоційованим хронічним гастритом. Для достовірної оцінки якості життя порівнювали групи пацієнтів: контрольної групи, пацієнтів з ХП та пацієнтів з коморбідністю. За допомогою опитувальника SF-36 провели оцінку фізичного та психологічного компонентів. Також досліджено показники компонентів якості життя хворих обох груп за шкалами опитувальника GSRS. Результати. Клінічна симптоматика при коморбідності ХП із супутніми гастродуоденальними порушеннями мала особливості у порівнянні із такими при ізольованому ХП: менша кількість пацієнтів мала больовий синдром (93,3 % проти 100,0 %); диспепсичний синдром виявили у всіх пацієнтів із коморбідною патологією (100,0 % проти 86,7 %), достовірно більша кількість таких пацієнтів мала нудоту (63,3 % проти 26,5 %), відчуття тяжкості (26,7 % проти 18,8 %), проноси (33,3 % проти 17,9 %), чергування проносів та запорів (26,7 % проти 23,1 %), ентеропанкреатичний і астеноневротичний синдроми – виявляли із незначною перевагою у хворих із коморбідністю – 72,6 % проти 66,7 %, і 90,0 % проти 83,8 %. Було констатовано достовірно нижчий середній сумарний показник фізичного компонента у пацієнтів із ХП із коморбідністю стосовно такого у групі ізольованого ХП за опитувальником SF-36: різниця між значеннями середнього сумарного показника фізичного компонента якості життя у пацієнтів груп порівняння становила 10,42 балів (11,2 %). Висновок. Установлено, що різниця між сумарними показниками шкал психологічного компонента якості життя за опитувальником SF-36 груп пацієнтів із ХП і пацієнтів з коморбідністю різниця становить 9,71 (11,5 %), що довело достовірно гірший психологічний стан хворих на ХП із супутніми гастродуоденальними змінами. Сумарний показник шкал GRSR у групі пацієнтів з ХП+ГДЗ достовірно вищий такого у групі з ізольованим ХП – у 1,52 раза, а це засвідчило достовірно нижчу якість життя за станом гастроентерологічних синдромів опитувальника GSRS (р≤0,05).