ПОШИРЕНІСТЬ ГАСТРОЕЗОФАГЕАЛЬНОЇ РЕФЛЮКСНОЇ ХВОРОБИ ЗА ДАНИМИ ЕНДОСКОПІЧНИХ ДОСЛІДЖЕНЬ - Bychkov, M. A.; Yakhnytska, M. M. (Здобутки клінічної і експериментальної медицини, 2017)
РЕЗЮМЕ. Гастроезофагеальна рефлюксна хвороба (ГЕРХ) залишається на сьогодні однією з найактуальніших проблем гастроентерології. Значна поширеність даної патології серед осіб працездатного віку погіршує соціально-економічні умови їх життя та потребує подальших досліджень для ранньої діагностики та лікування. Різноманітність клінічних проявів, не до кінця з’ясовані етіопатогенетичні ланки зумовлюють постійний інтерес до вивчення ГЕРХ. На жаль, достовірні дані щодо поширеності ГЕРХ в Україні практично відсутні. Мета – дослідити поширеність ендоскопічно позитивної форми ГЕРХ серед пацієнтів Новояворівської районної лікарні протягом 2011–2015 років. Матеріали та методи. Ретроспективно проаналізовано журнали реєстрації ендоскопічних досліджень з 2011 по 2015 рік. Ендоскопічні дослідження проводили фіброгастроскопами фірм Olympus та Pentax. Зміни слизової оболонки стравоходу визначали за Лос-Анджелеською системою класифікації (1997). Комп’ютерну обробку даних проводили за допомогою програми Microsoft Excel. Результати. За період 2011–2015 рр. виконано 7571 ендоскопію, у 959 обстежених (12,7 %) діагностовано ерозивний езофагіт. У 2011 р. виявлений 241 пацієнт з ерозивними змінами стравоходу: ст. А – 230 хворих, ст. В – 10 осіб та ст. D – 1 хворий. За 2012 рік діагностовано 117 випадків езофагіту: 110 – ст. А, 6 – ст. В, 1 – ст. С. Впродовж 2013 року було встановлено 239 випадків езофагіту:197 – ст. А, 34 – ст. В, 5 – ст. С та 3 – ст. D. Структура ендоскопічно позитивної ГЕРХ у 2014 році була наступною: 94 випадків езофагіту ст. А, 20 випадків езофагіту ст. В і 3 випадки езофагіту ст. С. У 2015 році виявлено 245 пацієнтів з ерозивним езофагітом, з них 201 – з езофагітом ст. А, 41 – з езофагітом ст. В та 3 – з езофагітом ст. С. Висновки. Поширеність ендоскопічно позитивної форми ГЕРХ у 2011–2015 роках на території обслуговування Новояворівської РЛ № 1 становила в середньому 13,4 %. Найхарактернішим для ерозивних уражень стравоходу був езофагіт ст. А. Найчастіше ерозивні езофагіти виявляли у пацієнтів працездатного віку.