КЛІНІКО-СИНДРОМОЛОГІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ ДЕПРЕСИВНИХ РОЗЛАДІВ У ЕМІГРАНТІВ ТА РЕЕМІГРАНТІВ - Венгер, О. П. (Здобутки клінічної і експериментальної медицини, 2015)
РЕЗЮМЕ. Проведене клінічне обстеження 196 емігрантів, 191 реемігрантів у порівнянні з 198 неемігрантами, хворими на різні форми депресивних розладів, встановило більшу ураженість емігрантів та реемігрантів проявами депресі. При цьому у реемігрантів значуще частіше виявлялися прояви ізольовано депресі , а також апаті , а с те н і, психосоматичних проявів та суцидальних тенденцій. В якості провідного типу афекту у реемігрантів найчастіше виявляється тоскний та апатичний. Натомість, емігрантам більшою мірою притаманні атипові форми депресій, насамперед, тривожно-депресивні. Пояснення цих закономірностей можливе з урахуванням ді об ’єктивних соціально- психологічних факторів:у реемігрантів найбільш виражені фрустраційні тенденці, пов’язані з усвідомленням невдалого досвіду перебування за кордоном і необхідності адаптаці до реалій сучасного укра нського суспільства з гіршими соціально-економічними та суспільно-політичними умовами, що призводить до більшо виразності апатичних та ізольованих депресивних проявів. Натомість, у емігрантів мобілізуючим фактором є усвідомлення необхідності повернення за кордон, що водночас асоціюється із тривогою і побоюваннями, пов’язаними із стресогенною ситуацію, ускладненою депресивним розладом, що певною мірою трансформує клінічну картину депресивних розладів у емігрантів, зокрема, щодо ангедоністичних проявів, суцидальних тенденцій та когнітивних порушень. У цілому емігрантам та реемігрантам притаманні різноманітні й складні зміни у афективній сфері, що потребує внесення відповідних коректив у лікувально-діагностичні та лікувально-профілактичні підходи при депресивних розладах. КЛЮЧОВІ СЛОВА: емігранти, реемігранти, депресивні розлади. Вступ. Проблема еміграці та рееміграці в Укра ні є однією з найактуальніших державних та суспільних проблем. За оцінками експертів, чисельність укра нських мігрантів складає близько 6,5-7 млн осіб (близько 15 % постійного населення), і має стійку тенденцію до зростання [1, 2]. Рееміграція в Укра ну становить самостійну соціальну, медико-психологічну та психіатричну проблему. Значний обсяг зворотного руху емігрантів є джерелом психологічних та психіатричних проблем, пов’язаних з необхідністю реадаптаці та пристосування до умов життя у суспільстві, яке етнокультурально та за рівнем життя відрізняється від суспільства кра ни-реципієнта, і яке зазнало певних змін за час відсутності емігранта. Однак, незважаючи на вагому клінічну та соціальну значущість проблеми депресивних розладів у емігрантів та реемігрантів в Укра ні, практично відсутні комплексні наукові дослідження, що спрямовані на вивчення різних форм депресій у емігрантів та реемігрантів. Відповідно до сучасних наукових поглядів, міграція розглядається як важливий фактор, що впливає на стан психічного здоров’я населення: він провокує трансформацію особистісного реагування та дезадаптацію особистості, а також розглядається як фактор, що провокує маніфестацію або екзацербацію ендогенних психічних захворювань [З, 4, 5 ]. Контингент мігрантів відрізняється певними змінами у психоемоційній сфері: емоційною нестійкістю, тривожністю, соціальною інтроверсією, конформністю на поведінковому рівні, підозрілістю, слабкою інтеграцією особистісних рис у вигляді емотивності та фрустрованості