СУБМІКРОСКОПІЧНА ОРГАНІЗАЦІЯ ФІЛЬТРАЦІЙНОГО БАР’ЄРУ НИРОК БІЛИХ ЩУРІВ У НОРМІ ТА ЗА УМОВ ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНОГО ТОКСИЧНОГО УРАЖЕННЯ ТЕТРАХЛОРМЕТАНОМ - Яворська, С. І.; Пришляк, А. М.; Ремінецький, Б. Я.; Гантімуров, А. В.; Кіт, І. В.; Сверстюк, А. С.; Антюк, Ж. О. (Здобутки клінічної і експериментальної медицини, 2025)
РЕЗЮМЕ. Токсична дія ксенобіотиків на функціонування нирки тривалий час є актуальною проблемою експериментальних досліджень. Ксенобіотики можуть чинити як прямий, так і опосередкований вплив на судини нирок та структури нефронів. Тетрахлорметан доволі часто застосовується в якості експериментальної моделі для індукції гепатотоксичності у експериментальних тварин та для моделі ниркової недостатності та нефротоксичності. Мета роботи – встановити особливості ультраструктурних змін фільтраційного бар’єру нирок за умов експериментального токсичного ураження щурів тетрахлорметаном. Матеріал і методи. Дослідження виконане на статевозрілих білих щурах-самцях. Тетрахлорметан вводили через день внутрішньошлунково у вигляді 50 % олійного розчину в дозі 2 г/кг маси тіла тварини. Дослідження проведено відповідно до Європейської конвенції про захист хребетних тварин. На другу та сьому доби від початку введення тетрахлорметану тварин виводили з експерименту. Забір матеріалу для електронномікроскопічного дослідження нирки проводили згідно з загальноприйнятою методикою. Стан функціональної активності нирок оцінювали, досліджуючи динаміку зміни концентрації креатиніну та сечовини в крові тварин. Отримані кількісні результати піддавали статистичній обробці за допомогою програми STATISTICA 13. Результати. Проведено дослідження морфологічного стану структур ниркового тільця інтактних тварин та субмікроскопічні зміни структур фільтраційного бар’єру нирок білих щурів за умов токсичного ураження тетрахлорметаном різної тривалості. Електрононномікроскопічно встановлено, що на 2 та 7 доби після початку введення тетрахлорметану відбуваються значні деструктивні зміни структурних компонентів нефрона. В цей період компоненти фільтраційного бар’єру нирок знаходяться в стані функціонального напруження, що є результатом прямого та опосередкованого нефротоксичного впливу на нирку. Морфологічно про це свідчать підвищення фенестрації в ендотелії, локальне потовщення базальної мембрани та помірна гіпертрофія мітохондрій подоцитів. Динаміка змін у гломерулярному апараті тісно пов’язана зі змінами базальної мембрани капілярів, яка по мірі впливу на неї пошкоджувального фактора потовщується, стає гомогенною, осміофільною, втрачає свою тришарову будову. Зазнають дистрофії подоцити, ендотелій. Щілини між цитоподіями невеликі або погано виявляються. Вказані зміни викликають порушення першої стадії сечоутворення – фільтрації. Проведені визначення рівня сечовини та креатиніну в крові дослідних тварин після змодельованого ураження тетрахлорметаном показали достовірне зростання цих показників на 2 та 7 доби досліду (р≤0,05). Висновки. Отримані дані свідчать, що експериментальне токсичне ураження щурів тетрахлорметаном викликає структурні зміни компонентів фільтраційного бар’єру нирок, що знижує їхні функціональні можливості.