РОЛЬ ОСТЕОПРОТЕГЕРИНУ В МЕТАБОЛІЗМІ КІСТКОВОЇ ТКАНИНИ У ХВОРИХ ІЗ ОСТЕОАРТРИТОМ І ОЖИРІННЯМ - Пасієшвілі, Л. М.; Літвинова, А. М.; Діденко, К. А.; Андруша, А. Б.; Іванченко, С. В.; Голозубова, О. В. (Здобутки клінічної і експериментальної медицини, 2022)
РЕЗЮМЕ. Остеоартрит (ОА) призводить до дегенерації суглобового хряща, i, як причина інвалідності, посідає перше місце серед захворювань кістково-м’язової системи. На сьогодні ряд дослідників вважає, що ОА можна розглядати в контексті метаболічного синдрому, однією із складових якого є ожиріння. Згідно з сучасними уявленнями, м’язова тканина також є одним із найбільш значущих ендокринних органів людини, оскільки виробляє велику кількість біологічно активних речовин, гормоноїдів та особливі цитокіни (міокіни). Останні є клітинними регуляторами росту та розпаду, підтримують функцію м’язових мітохондрій. Таким чином, у перебізі та прогресуванні ОА у хворих із підвищеною масою тіла та ожирінням «конкурують» два ендокринно-залежних органи – жирова та м’язова тканини. При цьому слід очікувати не підсумування їх ефектів, а нового якісного результату. І таким результатом поєднаного перебігу можна вважати формування вторинного остеопорозу. Мета – оптимізація діагностики остеопенічних станів у осіб молодого віку з остеоартритом, що перебігає на тлі підвищеної маси тіла/ожиріння, шляхом визначення ролі остеопротегерину у формуванні ускладнень. Матеріал і методи. До роботи було залучено 75 хворих із остеоартритом (ОА), який перебігав на тлі ожиріння (основна група). У 50 пацієнтів ураження суглобів спостерігали при збереженому індексі маси тіла в межах норми (група порівняння) та 37 практично здорових осіб, які увійшли до контрольної групи. Усі групи обстежених були репрезентативні за віком та статтю. Діагноз ОА встановлювали на підставі наказу МОЗ України від 12.10.2006 року «Про надання медичної допомоги хворим із остеоартрозом», уніфікованих діагностичних критеріїв Асоціації ревматологів України (2004) та критеріїв Американської колегії ревматологів. Наявність та тяжкість ожиріння оцінювали згідно з критеріями International Diabetes Federation (IDF, 2005) на підставі розрахунку індексу маси тіла (ІМТ) за формулою Кетле. Результати. При підрахунку вмісту остеопротегерину (ОПГ) встановлено, що в обох обстежених групах ця величина перевищувала контрольні значення: в 1,9 раза у хворих основної групи і в 1,4 раза в групі порівняння. При зміні ІМТ у всіх групах обстежених зазначено достовірне підвищення ОПГ щодо показників контролю. Також виявили, що розвиток та перебіг остеоартриту у хворих із підвищеною масою тіла або ожирінням відбувається на тлі підвищення остепротегерину сироватки крові. Висновки. Перебіг остеоартриту супроводжується достовірним збільшенням вмісту остеопротегерину у сироватці крові, рівень якого ще більше зростає із збільшенням маси тіла. Рівень остеопротегерину сироватки крові корелює з рентгенологічною стадією захворювання та має максимальне значення при третій стадії захворювання. Наявність ОА у хворих із ожирінням є несприятливим фоном для формування остеопоротичних станів, одним із механізмів якого є збільшення остепротегерину сироватки крові – глікопротеїну з апоптичною дією на рівні остеокластів.