ОЦІНКА ЕФЕКТИВНОСТІ ПРЕВЕНТИВНИХ ЗАХОДІВ У ХВОРИХ, ЯКІ ПЕРЕНЕСЛИ ГОСТРИЙ ПАНКРЕАТИТ - Lazarchuk, T. B.; Samohalʹsʹka, O. Ye.; Meretsʹka, I. V. (Здобутки клінічної і експериментальної медицини, 2016)
Вступ. Надзвичайна в Україні, порівняно із країнами Європи, захворюваність та поширеність хронічного панкреатиту (ХП) може пояснюватися як гіпердіагностикою ХП, так і більш високим рівнем споживання алкоголю як основної причини розвитку ХП [1]. Проте не слід ігнорувати профі- лактичну роботу у групах ризику ХП, здатну запобігти розвитку, рецидивуванню і прогресуванню патологічного процесу у підшлунковій залозі (ПЗ). Відповідно до класифікації клінічних стадій ХП за M-ANNHEIM [2], пацієнтів із епізодом гострого панкреатиту (ГП) в анамнезі (за відсутності симптомів ХП, але за наявності факторів ризику (ФР)) слід віднести до групи субклінічного ХП 0b при відсутності структурних і функціональних змін ПЗ, а отже планувати комплекс превентивних заходів щодо запобігання прогресуванню захворювання.