МОДЕЛЬ ПРОГНОЗУВАННЯ РОЗВИТКУ ЛАЙМ-АРТРИТУ В ПАЦІЄНТІВ ІЗ МІРУЮЧОЮ ЕРИТЕМОЮ - Гуменна, Р. О.; Сверстюк, А. С.; Шкільна, М. І.; Івахів, О. Л. (Здобутки клінічної і експериментальної медицини, 2026)
РЕЗЮМЕ. Мета роботи – запропонувати модель прогнозування розвитку Лайм-артриту (МПРЛА) у пацієнтів із міруючою еритемою за наявності у них певних предикторів. Матеріал і методи. Обстежено 51 хворого на МЕ. Чоловіків було менше, ніж жінок – 31,4 % проти 68,6 %, р<0,05. Пацієнти були віком від 18 до 66 років. Лайм-бореліоз (ЛБ) діагностували на підставі характерних клінічних та епідеміологічних даних, згідно з рекомендаціями чинного Стандарту медичної допомоги «Хвороба Лайма». Для виявлення специфічних IgM і/чи IgG до B. burgdorferi s. l. у сироватці крові використали двоетапний метод (ІФА та імуноблот). Отримані результати аналізували відповідно до рекомендацій виробника тест-систем. Обрахунки отриманих результатів здійснювали за допомогою параметричних та непараметричних методів статистики з обчисленням критеріїв Стьюдента, Пірсона за допомогою комп’ютерних програм «Microsoft Office Excel» і «STATISTICA». Регресійну МПРЛА будували із використанням встановлених факторів-предикторів розвитку Лайм-артриту. Результати. Для побудови моделі прогнозування ймовірності розвитку Лайм-артриту у хворих на МЕ використали такі дані: вік пацієнтів – Х2; локалізація укусів кліщів – Х5; наявність сироваткових антитіл класу М до нативного флагеліну р41 – Х8, високоочищених рекомбінантних високоспецифічних димерних OspC (p25) Bb і Bsp – відповідно Х11 і Х13. Багатофакторну регресійну модель побудували з урахуванням 5-ти зазначених вище достовірних факторів, які найвагоміше впливають на МПРЛА в пацієнтів із МЕ. Достовірність отриманих результатів оцінювали за допомогою рангового однофакторного аналізу Краскела – Уолліса. Для перевірки оцінки прийнятності моделі провели аналіз ANOVA. Показник p-value менше 0,05 вважали статистично значущим. На основі отриманих результатів побудували математичну модель прогнозування розвитку Лайм-артриту в пацієнтів із МЕ. Висновки. Вперше запропоновано в пацієнтів із міруючою еритемою модель прогнозування розвитку Лайм-артриту в майбутньому. У хворих на мігруючу еритему достовірно встановлено такі предиктори ризику розвитку Лайм-артриту: вік пацієнта, локалізація укусів кліщів, наявність сироваткових антитіл класу М до трьох антигенів борелій – флагеліну р41, високоочищених рекомбінантних високоспецифічних димерних OspC (p25) B. burgdоrferi та B. spelmanii. Пацієнтам із мігруючою еритемою доцільно проводити двоетапну серологічну діагностику ЛБ для визначення факторів ймовірного прогресування ЛБ з розвитком ураження суглобів у майбутньому.