МЕМБРАНОДЕСТРУКТИВНІ ПРОЦЕСИ У ЩУРІВ ПІСЛЯ УРАЖЕННЯ ЇХ ПІДВИЩЕНИМИ ДОЗАМИ БЕНЗОАТУ НАТРІЮ - Нечай, Н. Р.; Фіра, В. Д.; Гарліцька, Н. І.; Фіра, Л. С. (Здобутки клінічної і експериментальної медицини, 2025)
РЕЗЮМЕ. До харчових продуктів часто додають харчові добавки для покращення органолептичних властивостей або ж для подовження терміну їх зберігання, для привабливішого зовнішнього вигляду. Сучасна харчова промисловість характеризується широким додаванням у продукти харчування найрізноманітніших консервантів, зокрема, для цього часто використовують Е211, або натрію бензоат, який, окрім того, використовують у фармацевтичній та косметичній галузях. Дані про вплив бензоату натрію на організм людини досить суперечливі. При перевищенні допустимої дози цей консервант може шкідливо впливати на печінку та нирки, знижувати рівень гемоглобіну, порушувати активність окисно-відновних процесів, викликати алергічні реакції. Мета роботи – дослідити активність мембранодеструктивних процесів у печінці та еритроцитах щурів, отруєних підвищеними дозами бензоату натрію. Матеріал і методи. Дослідження проведено на 54 білих статевозрілих нелінійних щурах-самцях з масою тіла 170–180 г, які методом випадкової вибірки були поділені на три групи, одна з яких слугувала інтактним контролем. Щури другої групи отримували бензоат натрію в дозі 10 мг/кг маси тіла. Третій групі щурів вводили бензоат натрію в дозі 30 мг/кг маси тіла. Консервант щури отримували інтрагастрально щоденно у вищевказаних дозах. Дослідження проведено відповідно до Європейської конвенції про захист хребетних тварин. Виводили щурів із експерименту через 7, 14, 21 та 28 днів від початку введення натрію бензоату. Вплив консерванта на цитолітичні процеси у щурів оцінювали за такими показниками: активністю амінотрансфераз, гамма-глутамілтранспептидази, лужної фосфатази та еритроцитарним індексом інтоксикації. Отримані результати піддавали статистичній обробці за допомогою програми STATISTICA 13. Результати. Вірогідне зростання еритроцитарного індексу інтоксикації відмічено в усі терміни експерименту при отруєнні щурів бензоатом натрію в дозі 30 мг/кг маси тіла (р≤0,05). У щурів, які отримували консервант в дозі 10 мг/кг маси тіла, даний показник вірогідно підвищувався в останні два терміни (на 21 добу та 28 добу від початку експерименту). Виявлено вірогідне підвищення активності аланінамінотрансферази та аспартаамінотрансферази в сироватці крові тварин, отруєних бензоатом натрію в дозі 30 мг/кг маси тіла, у всі терміни дослідження. Максимальної величини дані показники досягли у кінці експерименту і були вищими від інтактного контролю в 1,7 раза та 2,4 раза відповідно. Зареєстровано підвищення активностей гамма-глутамілтранспептидази та лужної фосфатази в сироватці крові після ураження щурів підвищеними дозами консерванта. У печінці дослідних тварин спостерігалась зворотна тенденція щодо активності даних ензимів. Відмічено вірогідне їх зниження за використання обох доз консерванта, що може свідчити про гепатотоксичність бензоату натрію. Висновки. Отруєння щурів бензоатом натрію у підвищених дозах (10 та 30 мг/кг маси тіла тварин) активує мембранодеструктивні процеси в їх організмі, що призводить до зміни проникності плазматичних мембран гепатоцитів та еритроцитів, на що вказує зміна активностей ораноспецифічних ензимів та еритроцитарного індексу інтоксикації.