УРАЖЕННЯ НЕРВОВОЇ СИСТЕМИ ПРИ АНКІЛОЗИВНОМУ СПОНДИЛІТІ, ЩО ПОЧАВСЯ У ДИТЯЧОМУ ТА ДОРОСЛОМУ ВІЦІ - Syniachenko, O. V.; Yehudina, Ye. D.; Chernyshova, O. Ye.; Polesova, T. R.; Khaniukov, O. O. (Вісник наукових досліджень, 2018)
Поширеність анкілозивного спондиліту (АС ) серед населення сягає 0,3 %, що значно частіше розвивається у віці 20–30 років. Виділяють дві форми АС – дитячу і дорослу, залежно від віку дебюту захворювання. Проблема діагностики ювенільного АС (ЮАС ) належить до найактуальніших у педіатричній ревматології, при цьому еволюція такого захворювання в дорослому віці залишається не вивченою. Існує віковий диморфізм уражень центральної нервової системи (ЦНС) і периферійної (ПНС), але у хворих на ЮАС та в решти випадків він не з’ясований. Мета дослідження – вивчити у хворих на АС частоту й характер окремих клінічних ознак уражень ЦНС та ПНС, оцінити їх особливості при захворюванні, що почалося в дитячому й дорослому віці. Матеріали і методи. Обстежено 217 хворих на АС (193 чоловіки і 24 жінки) середнього віку – 38 років. Швидкопрогресуючий перебіг констатовано в 21 % спостережень, помірний і високий ступені активності – в 79 %, ІІ–ІІІ стадії – у 82 %, поліартрит – в 65 %. ЮАС діагностовано в 16 % випадків (усі хлопчики), в яких ІІІ стадія мала місце удвічі частіше, ніж в інших пацієнтів. Результати досліджень та їх обговорення. Зміни ПНС спостерігають у 4,9 раза частіше у хворих на ЮАС , а ЦНС – в 2 рази рідше, ніж у випадках дебюту захворювання в дорослому віці. При цьому в пацієнтів першої групи тяжкість ураження ЦНС пов’язана із залученням до процесу шийного відділу хребта і з поширенням спондилопатії, ПНС – з наявністю тендовагінітів, артриту кореневих суглобів (плечових, кульшових) і змін грудного відділу хребта, тоді як в другій групі – з параметрами інтегрального індексу активності артриту та рентгенологічної стадії хвороби, з ураженням кореневих й крижоздухвинних зчленувань, причому вік початку захворювання впливає на розвиток астеновегетативного і кортиконуклеарного синдромів, виникнення радикулопатії, цервікокраніалгії та синдрому метакарпального каналу, а в патогенетичних побудовах патології ЦНС більшою мірою бере участь рівень у крові імуноглобуліну-A, ПНС – вміст сироваткового інтерлейкіну-1β, який, окрім того, при ЮАС визначає появу цервікокраніалгії, а в інших спостереженнях АС – мортонівської метатарзалгії. Висновки. АС з різним віковим дебютом захворювання є чинником ризику розвитку окремих ознак ураження ЦНС та ПНС, які в цих групах мають свої патогенетичні особливості.