ПЕРЕХІД ЛІКАРСЬКОЇ СПРАВИ У КИЇВСЬКІЙ ГУБЕРНІЇ ДО ЗЕМСЬКОЇ МЕДИЦИНИ ТА ЙОГО РЕЗУЛЬТАТИ - Tsiborovsky, О. М.; Soroka, V. М. (Вісник соціальної гігієни та організації охорони здоров'я України, 2016)
Мета – висвітлити перехід лікарської справи у Київській губернії від приказної до земської медицини. Матеріали і методи. Вивчалися правові документи, звіти Лікарсько-санітарного бюро Київського губернського земського управління, звіти про стан народного здоров'я і організації лікарської допомоги в Росії, статистичні матеріали. Застосовано проблемно-хронологічний, порівняльно-історичний, статистичний методи, системного підходу, контент-аналізу. Результати. Незважаючи на прогресивні зміни в організації приказної медицини в Київській губернії, стан медичної допомоги, особливо сільському населенню, помітно відставав від земських губерній, де земська медицина була запроваджена у 1865–1866 рр. Подальшому розвитку медичної справи сприяло запровадження в губернії у 1904 р. «скороченого» (або «спрощеного») земського устрою. Цей захід сприяв подальшому збільшенню витрат на медичну допомогу, зростанню кількості медичних закладів і лікарів, поліпшенню медичної допомоги. У 1911 р. у Київській губернії був запроваджений повний земський устрій, але він не встиг отримати справжнього розвитку через початок Першої світової війни. Висновок. Запровадження земської медицини в Київській губернії іще раз довело її переваги над приказною медициною.