СТАТЕВО-ВІКОВА ХАРАКТЕРИСТИКА ТА РЕЗУЛЬТАТИ КЛІНІЧНОГО ОБСТЕЖЕННЯ ХВОРИХ, ЩО ПЕРЕНЕСЛИ ТОНЗИЛЕКТОМІЮ - Herasymyuk, M. I. (Вісник соціальної гігієни та організації охорони здоров’я України, 2017)
Мета: порівняти рівень захворюваності на хронічний тонзиліт серед чоловіків і жінок працездатного віку та встановити його найчастіші ознаки. Матеріали і методи. Проведено ретроспективний аналіз 272 карт стаціонарних хворих, які перебували на лікуванні у ЛОР-відділенні комунального закладу Тернопільської обласної ради «Тернопільська Університетська лікарня» за період з 2014 по 2016 роки з приводу декомпенсованого хронічного тонзиліту. Результати. Проведено порівняння частоти виникнення хронічного тонзиліту за статевою ознакою та встановлено віковий період найчастішого його розвитку. Проаналізовано частоту різних симптомів захворювання та результати лабораторних досліджень. Висновки. Найчастіше декомпенсований хронічний тонзиліт реєструється у віковому періоді від 18 до 44 років, причому у жінок у 1,43 разу частіше, ніж у чоловіків. Найхарактернішими симптомами є: щорічні повторні ангіни, біль у горлі з періодичним посиленням, першінням, напади кашлю, гіперемія і набряклість країв дужок мигдаликів, наявність у криптах рідкого, густого казеозного або у вигляді пробок гнійного вмісту. У загальному аналізі крові може відмічатися помірний лейкоцитоз із підвищеним вмістом паличкоядерних нейтрофілів і лімфоцитів та прискорення швидкості осідання еритроцитів. Досить часто реєструється знижений вміст еритроцитів.