АНАЛІЗ РАЦІОНАЛЬНОЇ ФАРМАКОТЕРАПІЇ ХІРУРГІЧНИХ ЗАХВОРЮВАНЬ ОРГАНІВ ЧЕРЕВНОЇ ПОРОЖНИНИ - МОЧЕРНЮК, Х. І.; ОЛЕЩУК, О. М.; ВИННИК, А. В. (Вісник соціальної гігієни та організації охорони здоров’я України, 2025)
Мета: систематизувати номенклатуру лікарських засобів (далі – ЛЗ), що застосовують у комплексному лікуванні хірургічної патології органів черевної порожнини, та оцінити раціональність їх використання для профілактики післяопераційних ускладнень. Матеріали і методи. Проведено одноцентрове ретроспективне аналітичне дослідження на базі КНП ВСР «ТЦРЛ». До вибірки включено 63 історії хвороби пацієнтів, які отримували ургентну хірургічну допомогу у вересні – грудні 2024 року. Здійснено клінікофармакологічний та фармакоекономічний аналіз: систематизовано ЛЗ, оцінено відповідність призначень чинним протоколам, визначено частку препаратів Національного переліку та рівень їх забезпечення в межах Програми медичних гарантій (далі – ПМГ). Результати. Провідними нозологіями були гострий панкреатит (25 %), перитонеальні спайки та холецистит (по 19 %), шлунково-кишкові кровотечі (16 %), кишкова непрохідність (11 %), апендицит (8 %) і хронічний панкреатит (6 %). Загалом, використано 54 найменування ЛЗ, із яких 16 забезпечували за державні кошти. Перелік ПМГ охоплював основні групи препаратів для хірургічної практики: антибактеріальні, інфузійні, антикоагулянтні та засоби супутньої терапії (зокрема, цефтріаксон, метронідазол, еноксапарин, транексамова кислота, дексаметазон, дротаверин, фуросемід, інфузійні розчини). Рівень фінансування давав змогу повною мірою реалізувати терапію відповідно до уніфікованих протоколів, забезпечуючи безперервність надання ургентної допомоги та зменшуючи фінансовий тягар для пацієнтів. Раціональність системи підтверджувалася відповідністю принципам essentials first, результатам ABC/VEN-аналізу та фармакоекономічним критеріям ефективності. Висновки. Концентрація фінансування на 16 ключових ЛЗ з доведеною ефективністю є науково й практично обґрунтованою. Така модель сприяє підвищенню якості ургентної хірургічної допомоги, оптимізації інфекційного контролю, запобіганню антибіотикорезистентності та зміцненню стійкості системи охорони здоров’я в умовах воєнних викликів.