ЕФЕКТИВНІСТЬ ТЕРАПЕВТИЧНИХ ВПРАВ ДЛЯ ЗМЕНШЕННЯ БОЛЮ ТА ВТРАТИ ПРАЦЕЗДАТНОСТІ У ПАЦІЄНТІВ ІЗ ХРОНІЧНИМ НЕСПЕЦИФІЧНИМ БОЛЕМ У ПОПЕРЕКОВОМУ ВІДДІЛІ ХРЕБТА - СТЕЛЬМАХ, Г. О.; ВАСИЛЕВСЬКИЙ, О. М.; БАКАЛЮК, Т. Г.; МАКАРЧУК, Н. Р.; ВОЛИНЕЦЬ, М. В. (Вісник соціальної гігієни та організації охорони здоров’я України, 2025)
Мета: аналіз і узагальнення сучасних наукових даних щодо ефективності терапевтичних вправ у зменшенні больового синдрому та покращенні працездатності в пацієнтів із хронічним неспецифічним болем у поперековому відділі хребта. Матеріали і методи. У дослідженні здійснено літературний огляд, що дало змогу проаналізувати ключові аспекти впливу терапевтичних вправ на больовий синдром і працездатність. Результати. Європейські рекомендації з ведення хронічного неспецифічного болю в попереку рекомендують терапевтичні вправи як лікування першої лінії. Незалежно від механізму ушкодження поперекового відділу хребта слабкість глибоких м’язів тулуба та знижена стабільність хребта призводять до уповільненого зменшення больового синдрому та обмеження обсягу рухів. Під час реабілітації необхідно виконувати вправи для зміцнення глибоких м’язів тулуба (м’язів кора) з метою забезпечення стабільності та контролю рухів, оскільки ця область є функціональним центром кінетичного ланцюга між верхніми та нижніми кінцівками. Програми вправ під час лікування хронічного болю в поперековому відділі досить різноманітні, але їх ефективність залежить від індивідуальних особливостей пацієнта, правильної дозованості навантаження, дотримання принципу прогресії та комплексного підходу. З огляду на наявні докази аеробні, силові, стабілізуючі, динамічні вправи, а також заняття йогою та пілатесом виступають важливим компонентом у комплексному підході до лікування хронічного болю в поперековому відділі хребта, сприяючи значному полегшенню симптомів і покращенню функціонального стану пацієнтів. Висновки. Терапевтичні вправи є ефективним методом зменшення болю та поліпшення працездатності в пацієнтів із хронічним неспецифічним болем у поперековому відділі хребта, і повинні бути включені до комплексного плану лікування з огляду на їх доведену користь для покращення фізичного функціонування та якості життя.