МІСЦЕ ЛІКАРЯ ЗАГАЛЬНОЇ ПРАКТИКИ – СІМЕЙНОГО ЛІКАРЯ В НОВОМУ РЕГЛАМЕНТІ ЕКСПЕРТИЗИ СТІЙКОЇ ВТРАТИ ПРАЦЕЗДАТНОСТІ - БАБІНЕЦЬ, Л. С.; КИЦАЙ, К. Ю.; ТВОРКО, В. М.; РОМАНЮК, Л. М. (Вісник соціальної гігієни та організації охорони здоров’я України, 2025)
Мета роботи: проаналізувати новий регламент експертизи стійкої втрати працездатності осіб з акцентом на ролі лікаря первинної медичної допомоги в його реалізації. Матеріали і методи. Матеріали: нормативні документи щодо реформування МСЕК та запровадження оцінювання повсякденного функціонування осіб. Методи: контент-аналізу, структурно-логічного аналізу. Результати і обговорення. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» з 1 січня 2025 року замість ліквідованих медико-соціальних експертних комісій рішення щодо встановлення інвалідності, призначення допоміжних засобів реабілітації та інших аспектів прийматимуть експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. Лікарю загальної практики – сімейному лікарю належить провідна роль у формуванні маршруту пацієнта, оскільки він є ініціатором у направленні на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи. Адже саме від його професійності та вмілої організації процесу певною мірою залежить якість, швидкість і результат проведення процедури оцінювання. На початковому етапі пацієнт звертається до свого сімейного лікаря, який створює електронне направлення на оцінювання і прикріплює всі необхідні документи в електронному вигляді. Висновки: 1. Завдяки реформуванню МСЕК та запровадженню процедури оцінювання повсякденного функціонування особи відбувається спрощення та вдосконалення маршруту пацієнта під час проходження експертизи стійкої втрати працездатності. Новостворена модель оцінювання передбачає співпрацю різних ланок надання медичної допомоги задля єдиної мети – підтримки людей з інвалідністю чи іншими потребами. 2. Лікар загальної практики – сімейний лікар займає важливе місце у формуванні маршруту пацієнта в направленні його на оцінювання повсякденного функціонування особи, особливо на первинному етапі цієї процедури.