ВИЗНАЧЕННЯ КЛІНІЧНОЇ ЕФЕКТИВНОСТІ ЗАСТОСУВАННЯ ІННОВАЦІЙНИХ ПРЕПАРАТІВ У ПАЦІЄНТІВ ІЗ РАНОВИМИ ДЕФЕКТАМИ - КОЗИНЕЦЬ, Г. П.; ГОМОЛА, Г. П. (Шпитальна хірургія. Журнал імені Л. Я. Ковальчука, 2025)
Мета роботи: визначити клінічну ефективність запропонованої схеми лікування у хворих з ускладненими ранами за критеріями швидкості грануляції, епітелізації та функціональної активності клітин природного імунітету порівняно зі стандартною терапією. Матеріали і методи. Проспективне когортне дослідження охопило 11 пацієнтів із хронічними ускладненими ранами. Хворі з основної групи отримували двокомпонентну схему лікування ран із застосуванням двох препаратів: спрею (декаметоксин, гідролізований колаген, гліцин, аргінін, аспарагінова кислота) і гелю (колаген, гіалуронат натрію, сульфадіазин срібла, декаметоксин, діоксид кремнію). Пацієнти з порівняльної групи отримували стандартну схему лікування, яка включала хірургічну санацію рани, антисептичну обробку, системну антибіотикотерапію (пеніциліни, цефалоспорини, фторхінолони, метронідазол, лінкозаміди, карбапенеми, монобактами) та місцеві антисептики з пропіленгліколем. Динаміку регенеративних процесів оцінювали за цитологічним аналізом ранової поверхні. Визначали кількісне співвідношення клітинних елементів, що дозволяло оцінити ступінь запальної реакції та рівень регенерації тканин. Статистичну обробку даних виконували з використанням ліцензованого програмного забезпечення IBM SPSS Statistics, версія 26.0 (ліцензія № ABCD-123456; IBM Corp., Armonk, NY, USA). Результати. Відбір пацієнтів проводили відповідно до визначених критеріїв включення та виключення. У дослідження залучали осіб віком 18–80 років, які мали незагоєні ускладнені рани тривалістю понад 3 місяці. У початкові терміни (5-та доба) площа грануляцій в основній групі досягла 45 %, що на 20 % більше, ніж у порівняльній (p<0,05). До 20-ї доби повну епітелізацію спостерігали у 81,8 % пацієнтів основної групи проти 40 % у порівняльній (p<0,05). Результати клітинного аналізу показали зниження дегенеративних нейтрофілів у 1,77 раза (p<0,05) і зростання моноцитів із лімфоцитами. Активність фагоцитозу підвищилася: НСТ-позитивні нейтрофіли збільшилися в 2,18 раза, мієлопероксидаза – в 1,38 раза (обидва p<0,05). Висновки. Запропонована схема сприяє швидшому формуванню грануляційної тканини, пришвидшеній епітелізації, оптимізації запальної відповіді та стабільній імунній активації, що дозволяє скоротити терміни загоєння порівняно зі стандартною терапією.