ДОСЛІДЖЕННЯ НАТЯГУ ШВІВ ПРИ ЛАПАРОСКОПІЧНІЙ КРУРОПЛАСТИЦІ У ПАЦІЄНТІВ ІЗ ВЕЛИКИМИ ГРИЖАМИ ДІАФРАГМИ - ГРУБНІК, В. В.; КОРЧЕВИЙ, Д. В.; ГРУБНИК, В. В.; ПАРФЕНТЬЄВ, Р. С. (Шпитальна хірургія. Журнал імені Л. Я. Ковальчука, 2025)
Мета роботи: дослідити натяг шва під час лапароскопічної круропластики та вплив розрізів діафрагми, що зменшують натяг, на результати хірургічного втручання. Матеріали і методи. Обстежено 32-х пацієнтів (23 жінки, 9 чоловіків віком 49–74 роки, середній вік яких – (62,8±4,6) року) з великими та гігантськими грижами стравохідного отвору діафрагми (III–IV типи). Передопераційна оцінка включала комп'ютерну томографію (КТ), контрастну рентгенографію, ендоскопію та рН-моніторинг. Під час лапароскопічної круропластики вимірювали натяг шва за допомогою динамометра. У випадках із натягом >5 Н виконували розрізи діафрагмальної кістки та купола для зменшення натягу з подальшим закриттям дефекту самофіксуючою сіткою ProGrip. Результати. Пацієнти з натягом шва >5 Н мали вищий ризик рецидиву та ушкодження діафрагмальної тканини. Розрізи для зменшення натягу знизили натяг шва на 55–70 %, що дозволило закрити шви без натягу. Рецидив був у 5,2 % випадків протягом 6–36 місяців спостереження. Ускладнення включали незначну кровотечу та плевральний випіт, що зникли без довгострокових наслідків. Висновки. Розрізи для зменшення натягу під час лапароскопічної круропластики ефективно знижують натяг швів, мінімізуючи ризик рецидиву та покращуючи результати лікування великих і гігантських гриж діафрагми. Цей підхід зменшує залежність від синтетичних імплантатів та ускладнень, пов’язаних із цим, створюючи безпечний та надійний хірургічний варіант.