ОСОБЛИВОСТІ МОРФОЛОГІЧНИХ ЗМІН У ПОПЕРЕКОВІЙ ЧАСТИНІ ДІАФРАГМИ ЩУРІВ: ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНЕ ДОСЛІДЖЕННЯ - ДЗЮБАНОВСЬКИЙ, І. Я.; ГОЛОВАТА, Т. К.; КРІЦАК, М. Ю. (Шпитальна хірургія. Журнал імені Л. Я. Ковальчука, 2025)
Мета роботи: визначити морфологічні зміни у ніжках діафрагми щура після перенесеного карбоксиперитонеуму (КП) із внутрішньочеревним тиском 5 мм рт. ст. протягом різного проміжку часу. Матеріали і методи. Експериментальне дослідження виконано на 50 щурах віком 6 місяців та масою тіла (225,0±20,0) г. Поділили тварин на 5 груп, одна – інтактна група для вивчення морфології діафрагми в нормі й чотири групи особин, яких піддавали впливу КП із внутрішньочеревним тиском 5 мм рт. ст. протягом різного часу. Після цього проводили забір діафрагми. Результати. Морфологічні зміни залежали від тривалості КП. Найменші зміни відбувались через 1 год. Гістологічна структура майже не відрізнялася від інтактної групи тварин. Поперечно-посмуговані м’язові волокна у більшості випадків зберігали компактне розташування і мали чітко візуалізовану поперечну посмугованість на поздовжніх зрізах. Ядра переважно мономорфні й однорідні за забарвленням, мали традиційну локалізацію під мембраною. Спостерігався набряк саркоплазми, який збільшував міжфібрилярні простори. Характер кровонаповнення суттєво не відрізнявся. Через 5 год м’язові волокна зберігали компактне розташування, але їх межі розмивалися і втрачалася диференціація зі стромою. Саркоплазма мала неоднорідне забарвлення – інтенсивно еозинофільні ділянки перескорочення чергуються із гіпохромними. В артеріолах мав місце набряк стінок, десквамація ендотелію та помірне кровонаповнення. Перивазально у стромі, розрихленій набряком, спостерігаються клітинні інфільтрати, у складі яких переважають макрофаги і лімфоцити, а також наявні фібробласти. На препаратах, отриманих через 14 діб після створеного пневмоперитонеуму, були поперечно-посмуговані м’язові волокна, що утворювали щільний пласт, поперечна посмугованість збережена. В ендомізії та перимізії були місця посиленого колагеноутворення. На поперечному перерізі міофібрили мали компактне розташування. Судинне русло характеризувалося помірним венозним повнокров’ям з ознаками стазу крові у гемокапілярах і закапілярних венулах. Тут же наявна у невеликій кількості й жирова тканина. Висновки. Карбоксиперитонеум викликає морфоструктурні зміни у ніжках діафрагми, прояв яких залежить від тривалості цього чинника. М’язові волокна діафрагми набухали, міофібрили набували хвилеподібної конфігурації, поперечна посмугованість візуалізувалася фрагментарно, проте зберігалось компактне розташування. Саркоплазма забарвлювалась нерівномірно з осередками вакуолізації, гомогенізації і лізису.