МУЛЬТИДИСЦИПЛІНАРНИЙ ПІДХІД ДО ВИКОНАННЯ ЕНДОВАСКУЛЯРНИХ ОПЕРАЦІЙ ТА ЕКОНОМНИХ АМПУТАЦІЙ СТОПИ НА ТЛІ ХРOНІЧНОЇ ЗАГРОЗЛИВОЇ ІШЕМІЇ НИЖНІХ КІНЦІВОК - ГОЩИНСЬКИЙ, В. Б.; МІГЕНЬКО, Б. О.; СВИСТУН, Р. В. (Шпитальна хірургія. Журнал імені Л. Я. Ковальчука, 2024)
Мета: визначити ефективність мультидисциплінарного підходу до лікування хронічної загрозливої ішемії нижніх кінцівок, асоційованої з некротичними змінами в ділянці стопи. Матеріали і методи. Проаналізовані результати застосування ендоваскулярних операцій у 39 хворих із ХЗІНК IV ст. за класифікацією Fontaine (6 категорія за класифікацією Rutherford), із відкритими ранами після ампутації частини стопи з приводу сухої гангрени та PRР і PRF-терапії за технологією PRGF®-ENDORET®, згідно з обстеженнями та висновками мультидисциплінарної команди. Контрольну групу склав 41 пацієнт із аналогічною патологією та стадією некротичного процесу, до лікування яких не були залучені відповідні спеціалісти, а лікування відкритих ран після ампутації частини стопи з приводу сухої гангрени проводилося за традиційною методикою. Середній вік пацієнтів складав (56,7±9,3) роки, всі чоловіки. Для визначення тактики лікування вищеозначених хворих була створена мультидисциплінарна команда в складі: судинних хірургів, УЗД-спеціалістів та ангіорентгенологіви, лікаря-інтервенціоніста, хірурга-ортопеда, функціональних діагностів. З метою визначення показань до виконання малих ампутацій на стопі ми здійснили комплексну оцінку кровопостачання кінцівки після виконання ендоваскулярних операцій та застосування плазми, збагаченої тромбоцитами. Результати. Застосування ендоваскулярних операцій в поєднанні з PRP та PRF позитивно впливає на кровопостачання в ішемізованій кінцівці. Про це свідчить покращення показників мікроциркуляції, швидкості кровотоку, підвищення локальної шкірної температури на стопі, показників плечо-кісточкового індексу. Як показали наші дослідження, активність тирозинкіназної системи, а також особливості взаємовідношення цитокінів, є відображенням процесів альтерації та проліферації в рані можуть бути об’єктивним критерієм для автотрансплантації шкіри на ранову поверхню. Після консультації ортопеда ми виконували ампутацію стопи: за Гаранжо – у 10 пацієнтів, за Шопаром – у 51 випадку, за Лісфранком або Лісфранком-Хею – у 19 хворих. У зв’язку із дефіцитом шкірних клаптів рани лікували відкритим методом з наступною автодермопластикою, окрім 39 хворих (після ендоваскулярної операції та PRP терапії), яким на 5–6 день після ампутації стопи здійснювали стимуляцію репаративного процесу в рані за допомогою плазматичної мембрани (супернатант PRGF®-Endoret®), збагаченої фактором росту, якою вкривали всю площу ранової поверхні.