ПІСЛЯОПЕРАЦІЙНИЙ ПЕРІОД ПІСЛЯ ВІДКРИТОЇ ТА ЛАПАРОСКОПІЧНОЇ АЛОГЕРНІОПЛАСТИК ПАХВИННИХ ГРИЖ В ОСІБ СТАРЕЧОГО ТА ПОХИЛОГО ВІКУ - ЛАВРЕНЮК, І. Ю. (Шпитальна хірургія. Журнал імені Л. Я. Ковальчука, 2025)
Мета роботи: оцінити ефективність та порівняти результати післяопераційного періоду після виконання відкритих та лапароскопічних алогерніопластик пахвинних гриж у пацієнтів похилого та старечого віку. Матеріали і методи. У дослідження було включено 96 пацієнтів із первинними пахвинними грижами (К40 за МКХ-10). Перша група – 39 осіб, яким виконано лапароскопічну трансабдомінальну преперитонеальну пластику (ТАРР) із застосуванням фіксаційних та безфіксаційних методів. Середній вік пацієнтів даної групи склав (68,3±5,78) року. В даній групі хворих використовували два типи сітчастих імплантів: 28 (71,79 %) пацієнтів поліпропіленові сітки розміром 6×11 см з фіксацією 3–5 такерами; 11 (28,21 %) осіб – поліпропіленові сітки з нітиноловим каркасом. Метод знеболювання – інгаляційний наркоз, штучна вентиляція легень у всіх пацієнтів. Друга група – 57 хворих, яким виконали відкриту алогерніопластику (спосіб Lichtenstein). Середній вік пацієнтів становив (66,8±6,91) року. Для закриття грижового дефекту використовували поліпропіленову сітку розміром 6×11 см. Метод знеболювання – місцева анестезія (розчин лонгокаїну 2,5 мг/мл) – 12 (21,05 %) хворих, спінальна анестезія – 21 (36,84 %) пацієнт, загальний наркоз без інтубації – 24 (42,10 %) хворих. Результати. При виконанні лапароскопічної алогерніопластики кровотечі з черевної стінки спостерігали у 2 (5,1 %) (1 – при постановці троакара, 1 – при виділенні грижового мішка). У 2 (5,1%) виникла серома, що самостійно зникла протягом місяця. Хронічний біль, парестезії виникли лише в 1 (2,56 %) пацієнта, що зникли протягом 2-х місяців. Аналізуючи відкриті методи герніопластики, то тривалість цієї операції була практично такою ж, як і при лапароскопічній ((42,56±12,45) хв проти (47,81±14,87) хв). У 10 (17,5 %) пацієнтів відмічали виражені післяопераційний біль і парестезії, що не зникали до 6 місяців. У 4 (7 %) хворих виникли сероми, що самостійно зникли протягом місяця, в 1 (1,75 %) випадку виникло нагноєння післяопераційного рубця. В 2 (3,5 %) пацієнтів з’явився післяопераційний набряк калитки з боку герніопластики. Висновки. При порівнянні двох рандомізованих груп пацієнтів, яким виконали лапароскопічну та відкриту операції з приводу первинних гриж, виявлено все ж переваги лапароскопічних операцій: майже у два рази нижчий рівень ускладнень, зменшена більш як вдвічі середня тривалість стаціонарного лікування, знижена інтенсивність раннього та віддаленого післяопераційного болю.