Роль і проблематика посмертного донорства та хірургічні особливості експлантації органів - Підопригора, О. О.; Загрійчук, М. С.; Каніковський, О. Є. (Шпитальна хірургія. Журнал імені Л. Я. Ковальчука, 2022)
Мета роботи: визначити частку придатних до трансплантації органів та хірургічні особливості експлантацій органів від посмертних донорів. Матеріали і методи. У дослідження включили 14 посмертних донорів, які відповідали критеріям безпеки потенційного донора та у яких було виконано експлантацію органів у період від травня 2021 р. до грудня 2021 р. на базі КНП КОКЛ, з них 14 % (2 особи) віком понад 60 років та 86 % (12 осіб) молодші 60 років. Результати досліджень та їх обговорення. За результатами обробки даних можна стверджувати, що незважаючи на лабораторні показники безпеки донора, частина органів із різних причин непридатна для подальшої трансплантації. Окрім того, кожне третє-четверте вилучення супроводжується варіативною судинною анатомією. Сучасний розвиток трансплантології в нашій країні дав змогу нам у боротьбі за життя пацієнтів значно покращити результати. Так, посмертне донорство рятує життя одночасно щонайменше 4 особам. Водночас дане дослідження демонструє, що 36 % сердець, 43 % печінок та 7 % нирок при відповідності лабораторним критеріям безпеки донора не можуть бути використанні для трансплантації. Судинна варіативна анатомія має місце в 25 % експлантованих печінок та в 39 % нирок, що подовжуває як час вилучення органів, період холодової ішемії та потребує від хірурга досконаліших навиків.