Особливості перебігу та аналіз післяопераційних ускладнень у хворих на рак ободової кишки - Євтушенко, О. І.; Колесник, О. О.; Сорокін, Б. В.; Бурлака, А. А.; Смачило, І. І.; Смачило, І. В. (Шпитальна хірургія. Журнал імені Л. Я. Ковальчука, 2021)
Мета роботи: покращити результати хірургічного лікування пацієнтів із раком ободової кишки мінімізувавши ускладнення в післяопераційному періоді. Матеріали і методи. Оцінено результати лікування 609 хворих, яким у клініці Національного Інститут раку провели радикальні операційні втручання на ободовій кишці з приводу наявного пухлинного процесу. У 92 (15,4 %) мали місце післяопераційні ускладнення. Померло 37 (6,1 %) хворих. Результати досліджень та їх обговорення. Однаково часто ускладнення виникали як у чоловіків, так і у жінок, але значно частіше у хворих похилого та старечого віку (70,9 %) та з локалізацією пухлини в лівій половині ободової кишки (67,1 %). Лише у третини хворих мало місце одне ускладнення, в інших – по два або декілька. Гнійно-запальні ускладнення виникали у 64 (10,1 %) хворих, вони домінували в структурі післяопераційних ускладнень і склали 69,7 %. Найнебезпечнішим був перитоніт, який виник у 15 хворих, із них 9 померли. До найтяжчих ускладнень необхідно віднести розходження швів анастомозу, серцево-судинну недостатність, шлунково-кишкові кровотечі, тромбоемболію легеневої артерії, непрохідність. Значна частина з них стала причиною смерті після успішно виконаного радикального хірургічного втручання. Для запобігання та лікування ускладнень на всіх етапах стаціонарного лікування ми успішно використовували комплекс заходів, які передбачали ретельну передопераційну підготовку з максимально можливою корекцією порушень різних функціональних систем, ретельну підготовку товстої кишки перед операцією за допомогою послаблювальних засобів та клізм, суворого дотримання правил асептики та антисептики на всіх етапах операції, ретельну техніку операційного втручання з дотриманням принципів футлярності, активне ведення післяопераційної рани, застосування антибіотиків широкого спектра дії з попереднім визначенням чутливості мікрофлори, використання різних методів ізоляції органів черевної порожнини для профілактики гнійних ускладнень. Під час операції ретельно, на всіх етапах, виконували гемостаз. Мобілізований препарат видаляли з використанням зшивальних апаратів. Зшивальні апарати також використовували при формуванні анастомозів між дистальною та проксимальною куксами ободової кишки. Ретельно відновлювалася цілісність очеревини. Після операції забезпечувався достатній відтік із черевної порожнини ранової рідини. Рану зрошували розчинами антисептиків. Хворим забезпечували повноцінне парентеральне харчування. Найчастіше гнійно-запальні ускладнення виникали у хворих після операції Гартмана. Її виконували, як правило, хворим похилого та старечого віку або як перший етап лікування раку дистального відділу сигмоподібної кишки при явищах непрохідності.