Показання та переваги операційного лікування порушень мозкового кровообігу у вертебробазилярному басейні при вертеброгенних ураженнях хребтових артерій. - Зозуля, К. М.; Яковенко Л. М., Л. М. (Шпитальна хірургія. Журнал імені Л. Я. Ковальчука, 2013)
Проаналізовано результати хірургічного лікування 54 хворих із порушенням мозкового кровообігу у вертебробазилярному басейні внаслідок екстравазального звуження. Всі без винятку операційні втручання мали реконструктивний деоклюзійний характер, проводилися з використанням мікрохірургічної техніки і були спрямовані на оптимізацію напрямку та інтенсивності течії крові по ураженому сегменту артерії, покращуючи таким чином умови кровопостачання вертебробазилярного басейну. Після операцій хворих спостерігали протягом 3 років. Операційні втручання при стенотичних ураженнях ХА згідно з розробленими критеріями дозволяють досягти позитивного гемодинамічного ефекту, який повністю збігається з ознаками клінічного поліпшення стану, що встановлено при обстеженні більш ніж 95 % оперованих при тому, що консервативне лікування у цієї групи хворих не змінює перебігу захворювання. Операції на магістральних відділах хребтових артерій мають незначну кількість протипоказань, які мають здебільшого загальнохірургічний характер і можуть виконуватись навіть у соматично тяжких хворих. Проаналізовано результати хірургічного лікування 54 хворих із порушенням мозкового кровообігу у вертебробазилярному басейні внаслідок екстравазального звуження. Всі без винятку операційні втручання мали реконструктивний деоклюзійний характер, проводилися з використанням мікрохірургічної техніки і були спрямовані на оптимізацію напрямку та інтенсивності течії крові по ураженому сегменту артерії, покращуючи таким чином умови кровопостачання вертебробазилярного басейну. Після операцій хворих спостерігали протягом 3 років. Операційні втручання при стенотичних ураженнях ХА згідно з розробленими критеріями дозволяють досягти позитивного гемодинамічного ефекту, який повністю збігається з ознаками клінічного поліпшення стану, що встановлено при обстеженні більш ніж 95 % оперованих при тому, що консервативне лікування у цієї групи хворих не змінює перебігу захворювання. Операції на магістральних відділах хребтових артерій мають незначну кількість протипоказань, які мають здебільшого загальнохірургічний характер і можуть виконуватись навіть у соматично тяжких хворих.