Рецензований науковий журнал, який було засновано у 2007 році. Журнал публікує оригінальні статті та огляди, які відображають передовий досвід і результати наукових досліджень у фармацевтичній галузі, а саме: синтез біологічно активних сполук; фітохімічні дослідження; фармацевтична технологія, біофармація, гомеопатія; аналіз лікарських препаратів; інформаційні та інноваційні технології в фармації; фармацевтичний менеджмент, маркетинг та логістика; організація роботи аптечних підприємств; фармакокінетика і фармакодинаміка лікарських засобів; фармацевтичне законодавство; фармацевтична освіта; історія фармації; фармацевтична опіка, тощо. ISSN 2414-9926 (Online), ISSN 2312-0967 (Print)
Тернопільський національний медичний університет імені І. Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України
Автори, які публікуються у цьому журналі, погоджуються з наступними умовами: Автори залишають за собою право на авторство своєї роботи та передають журналу право першої публікації цієї роботи на умовах ліцензії Creative Commons Attribution License, котра дозволяє іншим особам вільно розповсюджувати опубліковану роботу з обов'язковим посиланням на авторів оригінальної роботи та першу публікацію роботи у цьому журналі . Автори мають право укладати самостійні додаткові угоди щодо неексклюзивного розповсюдження роботи у тому вигляді, в якому вона була опублікована цим журналом (наприклад, розміщувати роботу в електронному сховищі установи або публікувати у складі монографії), за умови збереження посилання на першу публікацію роботи у цьому журналі. Політика журналу дозволяє і заохочує розміщення авторами в мережі Інтернет (наприклад, у сховищах установ або на особистих веб-сайтах) рукопису роботи, як до подання цього рукопису до редакції, так і під час його редакційного опрацювання, оскільки це сприяє виникненню продуктивної наукової дискусії та позитивно позначається на оперативності та динаміці цитування опублікованої роботи (див. The Effect of Open Access).
ОПТИМІЗАЦІЯ ФАРМАЦЕВТИЧНОЇ ОПІКИ ПРИ ВІДПУСКУ АНТИАГРЕГАНТІВ: АНАЛІЗ ЧИННИКІВ
Мета роботи. Оцінити фактори, які впливають на підвищення якості фармацевтичної опіки при відпуску антиагрегантів. Матеріали та методи. Матеріалами дослідження слугували дані Державного реєстру лікарських засобів України, Державного формуляра лікарських засобів, чинні протоколи фармацевта, Компендіуму, а також асортимент антиагрегантних лікарських засобів, представлених в аптеках однієї з мереж м. Кременчук. Методи дослідження включали контент-аналіз, соціологічний та маркетинговий методи, систематизації та порівняльного аналізу, а також узагальнення та графічне представлення результатів дослідження. Результати та обговорення. У рамках дослідження, проведеного на базі досіджуваних аптек, було вивчено асортимент антиагрегантів та оцінено рівень обізнаності фармацевтів (N=51) щодо цих лікарських засобів. Отримані результати дозволили чітко окреслити чинники, що впливають на якість фармацевтичної опіки при відпуску антиагрегантів. Працівники аптеки відзначили, що пацієнти звертались за детальними поясненнями щодо механізму дії, дозування та можливих побічних ефектів антиагрегантів (73 %), а також визначено недостатню обізнаність фармацевта про побічні реакції антиагрегантів (23 %). Соціологічне опитування, проведене серед аптечних працівників, засвідчило, що частина з них (22 %) відчуває труднощі під час надання консультацій при відпуску антиагрегантів. Ці труднощі пов’язані не з браком професійної підготовки, а, передусім, із потребою в актуалізації знань про фармакологічні особливості окремих груп антиагрегантів та індивідуальні клінічні характеристики пацієнтів, які визначають специфіку застосування даних препаратів. Перспективним напрямком подальших досліджень є аналіз доступності та ефективності програм післядипломного професійного розвитку, що сприятиме підвищенню якості фармацевтичної опіки при відпуску антиагрегантів. Висновки. Для підвищення ефективності фармацевтичного консультування доцільним є підвищення поінформованості щодо особливостей застосування антиагрегантів. Зокрема, йдеться про регулярне підвищення кваліфікації фармацевтів, більш клінічному підході спілкування з пацієнтами і створення доступних інформаційних матеріалів для них. Реалізація зазначених заходів сприятиме зниженню ризику побічних реакцій та забезпеченню раціонального застосування лікарських засобів.
Авторське право (c) 2026 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/
ФАРМАЦЕВТИЧНА ОПІКА ПРИ ЗАСТОСУВАННІ СТАТИНІВ: РОЛЬ ФАРМАЦЕВТА В ЗАБЕЗПЕЧЕННІ НАЛЕЖНОГО РІВНЯ ФАРМАЦЕВТИЧНОЇ ДОПОМОГИ
Мета роботи. Актуалізувати роль фармацевта в забезпеченні належного рівня фармацевтичної допомоги на етапі здійснення фармацевтичної опіки при відпуску з аптеки статинів. Матеріали і методи. Методологічну основу дослідження складають принципи об’єктивності і системності. У роботі використано комплекс загальнонаукових та спеціальних методів: теоретичний, метод узагальнення, систематизації даних, порівняння, методи вивчення літературних джерел, аналізу, анкетування та ін. Проведено анкетне опитування 48 відвідувачів аптеки, які звернулися з наміром придбати лікарські засоби групи статинів. Результати й обговорення. Результати опитування показали, що переважна частина опитаних (72,9 %) обізнана з тим, що статини підлягають рецептурному відпуску, проте 27,1 % респондентів купують їх без призначення лікаря. Лікар та фармацевт є основними джерелами інформації про статини для більшості опитаних. Більшість відвідувачів приймають статини у вечірній час, перед сном (62,4 %), водночас 10,5 % не дотримуються чітко визначеного режиму прийому. Крім того, 43,7 % респондентів недостатньо розуміють тривалість терапії або вважають, що лікування можна припинити після досягнення нормального рівня холестерину. Висновок. При відпуску з аптеки лікарських засобів групи статинів проведення фармацевтом належної фармацевтичної опіки сприятиме підвищенню ефективності та безпеки фармакотерапії.
АНАЛІЗ ВИКОРИСТАННЯ ЛІКУВАЛЬНИХ ПРОЦЕДУР ТА МІНЕРАЛЬНИХ ВОД ПРИ САНАТОРНО-КУРОРТНОМУ ЛІКУВАННІ В М. ТРУСКАВЕЦЬ
Анотація. Метою роботи є аналіз використання лікувальних процедур і мінеральних вод у системі санаторно-курортного лікування м. Трускавець задля узагальнення та актуалізації науково-практичних даних для оптимізації фармацевтичної допомоги пацієнтам у реабілітаційний період. Матеріали і методи. Використано методи інформаційного пошуку, аналізу, порівняння, узагальнення, системного аналізу та інтерв’ювання. Матеріалами дослідження слугували наукові публікації, нормативно-правові документи, а також дані сайтів санаторіїв м. Трускавець і дані щодо споживання мінеральних вод пацієнтами санаторіїв «Кристал» і «Алмаз» у 2018-2024 рр., а також результати інтерв’ювання лікарів. Результати й обговорення. У Трускавці функціонує 20 санаторіїв, із яких 9 мають власні бювети, та використовується 12 мінеральних вод різного ступеня мінералізації – від слабомінералізованих («Нафтуся», «Емма», «Юзя») до високомінералізованих («Барбара», «Броніслава», «Фердинанд», «Катерина»). За хімічним складом води належать до різних типів, що зумовлює широту показів до їх застосування. Найчастіше мінеральні води використовують для лікування захворювань органів травлення, гепатобіліарної та сечовидільної систем, а також опорно-рухового апарату. Основним видом лікувальних процедур є бальнеотерапія, яка застосовується у всіх санаторіях, поряд із фізіотерапією, гідротерапією, озокеритотерапією, кисневою терапією та галотерапією. Аналіз споживання вод «Нафтуся», «Марія» та «Софія» у санаторіях «Алмаз» і «Кристал» у 2018-2024 рр. показав домінування води «Нафтуся» (понад 1 млн л). За результатами опитування лікарів підтверджено високу ефективність мінеральних вод та мінімальну частоту побічних ефектів. Висновки. Вивчено питання санаторно-курортного лікування в м. Трускавець (20 санаторіїв), зокрема, детально проаналізовано інформацію про джерела мінеральних вод (12 джерел), санаторії (20 санаторіїв), самі мінеральні води (за складом, показами, способами застосування), особливості їхнього споживання пацієнтами санаторіїв, а також значення в лікувальному процесі й профілактиці захворювань. У результаті аналізу споживання мінеральних вод «Нафтуся, «Марія» та «Софія» пацієнтами санаторіїв «Кристал» та «Алмаз» у 2018-2024 рр. встановлено, що найбільше призначали пиття води ««Нафтуся»» (1172023 л), а співвідношення споживання цих вод становить 26,1 : 12,21 : 1.
АНАЛІЗ АСОРТИМЕНТУ АНТИДЕПРЕСАНТІВ В УКРАЇНІ В УМОВАХ ВОЄННОГО СТАНУ
Мета роботи. Дослідити структуру асортименту антидепресантів відповідно до Державного реєстру лікарських засобів України, проаналізувати співвідношення іноземних і вітчизняних виробників та виробничий потенціал українських фармацевтичних підприємств. Провести аналіз Переліку лікарських засобів групи N06A, які підлягають реімбурсації за Програмою державних гарантій медичного обслуговування населення та важливість урядової Програми в умовах воєнного стану Матеріали і методи. Методологія дослідження ґрунтувалася на аналізі даних стосовно антидепресантів групи N06A з Державного реєстру лікарських засобів України (ДР ЛЗ) станом на 30.10.2025 р., а також Переліку лікарських засобів, які підлягають реімбурсації за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення (станом на 28 серпня 2025 р.). Структурний аналіз охоплював такі аспекти: АТХ-класифікація, міжнародна непатентована назва, лікарська форма, країна-виробник ЛЗ. Систематизація та узагальнення інформації з офіційних джерел здійснювалися із застосуванням статистичного, логічного та графічного аналізів. Результати й обговорення. Встановлено, що на момент дослідження у ДР ЛЗ України було включено 199 асортиментних позицій (АП) ЛЗ з групи N06A – Антидепресанти. При цьому найбільше представлені ЛЗ підгрупи N06AB10 - селективні інгібітори зворотного захоплення серотоніну Есциталопрам (29,15%). Серед зареєстрованих АД переважна більшість представлена у формі таблеток і капсул, вони є монопрепаратами. При цьому 79,9% АП АД є закордонного виробництва, лідером серед яких виступає Індія (17,59% АП АД). Вітчизняні виробники найбільше випускають ЛЗ з МНН Есциталопрам та Амітриптилін (сумарно 15,58% АП АД). У виробництві або в первинному, вторинному пакуванні чи контролі якості вітчизняних АД задіяні 9 фармацевтичних підприємств. Висновки. Результати дослідження антидепресантів, представлених в Державному реєстрі лікарських засобів України, показали достатній асортимент ЛЗ групи N06A для проведення раціональної фармакотерапії депресивних станів, ГСР та ПТСР. Важливим напрямом оптимізації асортименту АД є зменшення імпортозалежності та зростання потужностей українського фармацевтичного виробництва. ЛЗ групи N06A внесені до Переліку лікарських засобів, які підлягають реімбурсації за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення, що дає можливість надавати безкоштовно або з певною доплатою споживачем необхідну фармацевтичну допомогу.
АНАЛІЗ ВІТЧИЗНЯНОГО РИНКУ ГОМЕОПАТИЧНИХ ЛІКАРСЬКИХ ЗАСОБІВ, ЩО ДІЮТЬ НА РЕСПІРАТОРНУ СИСТЕМУ
Мета роботи. Провести аналіз гомеопатичних лікарських засобів (ГЛЗ), що впливають на респіраторну систему на вітчизняному ринку а також дослідити їхній склад. Матеріали та методи. Матеріали: Державний реєстр лікарських засобів України та Компендіум, що містять узагальнену й систематизовану інформацію про зареєстровані в Україні ліки, зокрема на гомеопатичні лікарські засоби групи R «Засоби, що діють на респіраторну систему». Методи: інформаційного пошуку, аналізу, узагальнення. Результати та обговорення. З’ясовано, що станом на 1 листопада 2025 року на фармацевтичному ринку України було зареєстровано 54 позицій ГЛЗ, що діють на респіраторну систему, з яких 11 виготовлено в Україні. 43 препарати закордонного виробництва виробляють 8 фірм-імпортерів. Проведено сегментацію гомеопатичних лікарських засобів досліджуваної групи R «Засоби, що діють на респіраторну систему» щодо країни та фірм-виробників, виду лікарської форми. Досліджено склад гомеопатичних лікарських засобів, що діють на нервову систему, встановлено наявність 93 субстанції, з яких активні фармацевтичні інгредієнти (АФІ) рослинного походження становлять 52 субстанції, мінерального походження представлені 26 речовинами. Препаратів тваринного походження становить 15 позицій, з яких 5 суіс-органних препаратів, встановлено наявність 1 нозода. Досліджено гомеопатичні розведення, в яких вони зустрічаються та кількість повторень. Вивчення цінової кон'юнктури ринку ГЛЗ проводили за такими показниками, як коефіцієнт ліквідності ціни та коефіцієнт адекватності платоспроможності. Висновки. Досліджено асортимент та вивчено склад ГЛЗ групи R «Засоби, що діють на респіраторну систему» на фармацевтичному ринку України. Визначено, що у складі гомеопатичних препаратів в досліджуваній групі міститься 93 субстанції. Досліджено гомеопатичні розведення АФІ та частота їх повторень у складі ГЛЗ, що діють на респіраторну систему За результатами вивчення цінової кон'юнктури ринку встановлено, що ГЛЗ є доступними для населення, та не створюватимуть фінансові виклики для пацієнтів.
ДОСЛІДЖЕННЯ ФАКТОРІВ ВПЛИВУ НА КОМПЛАЄНТНІСТЬ ПАЦІЄНТІВ ІЗ РОЗСІЯНИМ СКЛЕРОЗОМ В УКРАЇНІ
Анотація Ефективність терапії препаратами, що змінюють перебіг розсіяного склерозу (РС), критично залежить від безперервності лікування, проте в умовах воєнного стану цей процес ускладнюється дестабілізацією логістичних ланцюгів фармацевтичного забезпечення, посиленням психоемоційного стресу пацієнтів та невизначеністю ролі фармацевта при наданні медико-фармацевтичної допомоги. Метою роботи було дослідити рівень прихильності до терапії у пацієнтів із РС в Україні в умовах воєнного стану, ідентифікувати ключові фармацевтичні, соціально-економічні та клінічні чинники, що перешкоджають тривалому комплаєнсу, з подальшим обґрунтуванням заходів щодо вдосконалення фармацевтичної допомоги таким пацієнтам. Методи дослідження. Проведено соціологічне опитування 121 пацієнта з верифікованим діагнозом РС. Оцінка прихильності здійснювалася за допомогою 4-х пунктової шкали Морискі-Гріна (MMAS-4). Статистична обробка даних проводилася з використанням методів дескриптивної статистики та непараметричного критерію χ² Пірсона для перевірки статистичних гіпотез. Результати. Встановлено, що високий рівень прихильності мають 66,1% респондентів. Основним бар’єром комплаєнсу визначено забудькуватість (21,5%). Проведений аналіз виявив статистично значущий зв’язок між рівнем прихильності та джерелом фінансування терапії (p < 0,001), рівнем інвалідності (p = 0,022) та віком пацієнтів (p = 0,042). Доведено, що пацієнти з ІІ групою інвалідності та особи зрілого віку демонструють вищу дисципліну лікування. Водночас такі чинники, як місце перебування пацієнта (в Україні чи за кордоном, p = 0,17) та статус внутрішньо переміщеної особи (p = 0,97), не мають значущого впливу на комплаєнтність, що свідчить про високу внутрішню мотивацію хворих та адаптивність вітчизняної системи фармацевтичного забезпечення. Висновки. Низька прихильність у третини пацієнтів (33,9%) створює загрозу прогресування інвалідизації. Обґрунтовано необхідність впровадження таргетованої, персоналізованої фармацевтичної допомоги, сфокусованої на пацієнтах молодого віку та особах на початкових стадіях захворювання, з використанням цифрових інструментів нагадування та психологічного супроводу.
МЕТОДОЛОГІЧНА МОДЕЛЬ СТРАТИФІКАЦІЇ ВАЖЛИВИХ РИЗИКІВ ЛІКАРСЬКИХ ЗАСОБІВ ТА УПРАВЛІННЯ НИМИ
Вступ: Структурні та хімічні особливості діючих речовин лікарських засобів (ЛЗ) зумовлюють їхні механізм дії, ефективність та профіль безпеки. Визначення та стратифікація ризиків є фундаментальним елементом системи фармаконагляду, що забезпечує безпечне використання ЛЗ. Зміни у Модулі V Good Vigilance Practice (GVP) посилили акцент на клінічних наслідках і цілеспрямованому управлінні ризиками, що потребує розробки нових методичних інструментів для власників реєстраційних посвідчень. Автори цієї публікації розробили алгоритм, який, за результатами проведеного тестування, виявився придатним для виявлення важливих ризиків лікарських засобів та їхньої стратифікації. Відповідно, цей інструмент може бути запропонований заявникам для використання у сфері управління ризиками. Мета роботи - розробка та апробація структурованої моделі для ідентифікації, стратифікації важливих ризиків ЛЗ та обґрунтування підходів до управління ними. Матеріали і методи. У роботі використано бібліосемантичний, аналітичний методи, метод експертних оцінок та моделювання. Об'єктом дослідження стали сучасні вимоги GVP та профіль безпеки рандомно обраного лікарського засобу діючою речовиною якого є L-arginini hydrochloridum (розчин для інфузій) (LAН). Результати й обговорення. У ході дослідження було розроблено цілісну методологічну модель стратифікації ризиків, яка базується на положеннях оновленого Модуля V GVP (Rev 2). На відміну від попередніх алгоритмів, які часто призводили до перевантаження Планів управління ризиками надмірною кількістю несуттєвих даних, запропонована модель фокусується на клінічній значущості кожного окремого ризику та необхідності специфічних заходів контролю. Розроблена модель структурно складається з 8 тематичних блоків, що охоплюють 41 послідовний критерій оцінки. Алгоритм роботи моделі побудований на системі закритих запитань («Так»/«Ні»), що дозволяє мінімізувати суб’єктивізм експерта під час прийняття рішень. Оцінювання починається з аналізу доклінічних даних та результатів клінічних випробувань, після чого проводиться верифікація ризику за критеріями серйозності, частоти виникнення та потенційного впливу на громадське здоров’я. Ключовим етапом моделі є безпосередня стратифікація, що складається з двох етапів (кількісного та якісного). На кількісному етапі, ризик класифікується як «важливий», якщо за результатами аналізу він набирає 25 % і більше відповідей «так» за визначеними критеріями та включається до первинного переліку (етап – screening). На якісному етапі відбувається формування остаточного переліку за результатами проведеного аналізу, що передбачає остаточне включення та/або перекваліфікацію, та/або виключення певних ризиків, а також - чітке розмежування важливих ризиків на: ідентифіковані, потенційні та відсутню інформацію. Практична апробація моделі була проведена на базі профілю безпеки рандомно вибраного лікарського засобу, діючою речовиною якого є L-arginini hydrochloridum (розчин для інфузій). Висновки. Запропонована структурована модель дозволяє власникам реєстраційних посвідчень ефективно розділяти ризики на важливі (ідентифіковані, потенційні, відсутню інформацію) та неважливі. Алгоритм забезпечує лаконічність та практичну спрямованість Планів управління ризиками через вилучення добре вивчених ризиків, що не потребують додаткових заходів мінімізації. Модель є універсальним інструментом для характеристики профілю безпеки ЛЗ протягом усього його життєвого циклу.
АНТИМІКРОБНА ТА ПРОТИГРИБКОВА АКТИВНІСТЬ ДЕЯКИХ ПОХІДНИХ АНТРАЦЕНДІОНУ
Мета. Здійснити синтез ряду функціонально-заміщених похідних антрахінону, дослідити їх протимікробну активність, а також здійснити прогнозування лікоподібності одержаних сполук з використанням сучасних веб-інструментів. Матеріали і методи. У ході дослідження було використано стандартні методи органічного синтезу та проведено фізико-хімічний аналіз синтезованих сполук. Протимікробну активність досліджували з використанням методу дифузії в агар та методу серійних розведень відповідно до загальноприйнятих мікробіологічних протоколів. In silico скринінг лікоподібності синтезованих сполук здійснювали з використанням онлайн-сервісу SwissADME. Результати й обговорення. У роботі синтезовано ряд нових функціонально-заміщених похідних антрахінону. За результатами скринінгу протимікробної активності було ідентифіковано сполуку-хіт 5, яка продемонструвала найвищий рівень активності серед досліджуваних сполук. Встановлено, що інші похідні антрацендіону не проявляють виражену антимікробну та фунгістатичну активність, що може бути пов’язано з особливостями їх хімічної будови. Отримані результати свідчать про перспективність подальших досліджень антрацендіонових похідних як потенційних антимікробних агентів. Висновки. У роботі синтезовано та досліджено протимікробну активність чотирьох функціонально-заміщених похідних антрахінону. Встановлено, що сполука 5 проявляє протимікробну активність щодо Грам-позитивних мікроорганізмів, тоді як інші досліджувані сполуки за аналогічних умов активності не продемонстрували. In silico прогнозування лікоподібності та потенційної токсичності сполуки 5 з використанням сучасних веб-інструментів показало прийнятні фармакокінетичні властивості та відсутність явних ознак токсичності. Отримані результати свідчать про перспективність подальших досліджень функціонально-заміщених похідних антрахінону як потенційних протимікробних агентів.
ДОСЛІДЖЕННЯ ОБІЗНАНОСТІ ФАРМАЦЕВТІВ У ВПРОВАДЖЕННІ ФАРМАКОГЕНОМІЧНОГО КОНСУЛЬТУВАННЯ В УКРАЇНІ
Мета. Визначити сучасну роль фармацевта у розвитку системи фармакогеномічного консультування в Україні, оцінити рівень обізнаності, професійної готовності та освітніх потреб фармацевтів у контексті впровадження персоналізованої медицини. Матеріали та методи. Проведено аналітико‑соціологічне дослідження серед 460 фармацевтів п’яти регіонів України. Опитування виконано за допомогою структурованої анкети з 25 питань, які охоплювали соціально‑демографічні параметри, обізнаність, мотивацію та бар’єри професійного розвитку. Використано методи описової статистики, кореляційний аналіз Пірсона та експертне оцінювання. Для комплексної оцінки впроваджено індекс професійної готовності – Genomic‑Pharmacy Readiness Index (GPhR). Результати. Встановлено, що 27 % фармацевтів обізнані з основами фармакогеноміки, 48 % – частково знайомі, 25 % – не знають цього напряму. Середній показник GPhR становив 54 ± 11 балів, що свідчить про середній рівень готовності до участі в генетичному консультуванні. Понад 70 % респондентів виявили зацікавленість у спеціалізованих освітніх програмах із персоналізованої медицини. Головними бар’єрами визначено відсутність правового регулювання фармакогеномічних послуг (47 %), брак знань із генетики (68 %) та недостатність клінічних навичок (52 %). Висновки. Фармацевт є одним із ключових учасників системи персоналізованої охорони здоров’я. Для розвитку фармакогеномічного консультування в Україні необхідно створити освітню платформу безперервної професійної підготовки, нормативну базу та пілотні моделі міждисциплінарної співпраці.
ВПЛИВ 2-(ПІРИДИН-4-ІЛТІО)ОЦТОВОЇ КИСЛОТИ НА РАННІ ЕТАПИ ОНТОГЕНЕЗУ SALVIA SPLENDENS SELLO EX NEES
Мета дослідження. Порівняти вплив традиційних стимуляторів росту рослин і синтезованого піридинового похідного оцтової кислоти на особливості проростання насіння та інтенсивність росту проростків шавлії блискучої (Salvia splendens Sello ex Nees). Матеріали і методи. Об’єктом лабораторного досліду були насіння і проростки шавлії блискучої (Salvia splendens ‘Фарао’) (родина Lamiaceae Lindl.). Матриця досліду включала традиційні стимулятори росту (бурштинова кислота, етрел) та ресинтезовану на кафедрі аграрних технологій Хортицької національної академії сполуку 2-(піридин-4-ілтіо)оцтову кислоту концентрацією 1,0; 5,0 та 10,0 мкмоль/л. Як препарати порівняння використовували бурштинову кислоту – стимулятор метаболізму в концентрації 10⁻³ М та етрел – стимулятор гормональної дії в концентрації 10⁻4 М. У контрольному варіанті використовували воду очищену. Аналізували схожість насіння, динаміку та енергію його проростання, морфометричні показники проростків (довжина кореня і гіпокотилю, площа сім’ядольних листків). Результати опрацьовані статистичними методами. Результати та обговорення. Встановлено, що схожість насіння S. splendens за дії як традиційних (бурштинова кислота, етрел), так і синтезованого (1,0 і 5,0 мкмоль/л) стимуляторів росту перевищує контрольні значення. У варіанті зі застосуванням вищої концентрації (10,0 мкмоль/л) синтезованої сполуки спостерігається суттєвий пригнічуючий ефект проростання насіння (на 57,1 %). З традиційних стимуляторів росту на ріст проростків краще впливає бурштинова кислота, а дія синтезованої сполуки є особливо позитивною за меншої концентрації (1,0 мкмоль/л), в той час як найвища зі застосованих – спричиняла пригнічуючий ефект на ростові процеси вегетативних органів проростків S. splendens. Висновки. За комплексною дією на процеси проростання насіння та початкові етапи онтогенезу рослин S. splendens ‘Фарао’ більш виражений позитивний вплив із традиційних стимуляторів росту виявила бурштинова кислота, а синтезована сполука (піридин-4-ілтіо)оцтова кислота) - у концентраціях 1,0 і 5,0 мкмоль/л, особливо – за меншої із них.
КОНТРОЛЬ ЯКОСТІ ТА СТАНДАРТИЗАЦІЯ МЕДИЧНИХ ОЛІВЦІВ З ОЛІЄЮ ГОРІХА ВОЛОСЬКОГО
АНОТАЦІЯ Медичні олівці є однією з лікарських форм, які застосовують для місцевого лікування та профілактики захворювань шкіри та слизових оболонок, а оцінка їх якості є визначальною для безпечності та ефективності. Водночас питання контролю якості та стандартизації медичних олівців з натуральними оліями, попри наявність фармакопейних рекомендацій для м’яких лікарських форм, залишаються актуальними. Метою дослідження було проведення контролю якості медичних олівців з олією горіха волоського та обґрунтування підходів до їх стандартизації для підтвердження стабільності складу, безпечності й ефективності застосування. Матеріали і методи. Матеріали дослідження – медичні олівці з олією горіха волоського. У роботі застосовували органолептичні, фармако-технологічні, фізичні, фізико-хімічні, мікроскопічні та статистичні методи. Результати й обговорення. За результатами проведених досліджень встановлено показники стандартизації медичних олівців: органолептичні (зовнішній вигляд, колір, запах, консистенція), фармако-технологічні (однорідність маси для одиниці дозованого лікарського засобу, час розм’якшення, час розпадання, однорідність складу), фізичні та фізико-хімічні (температура плавлення, рН, кислотне та перекисне число). Експериментально доведено, що медичні олівці з олією горіха волоського впродовж 18-місячного періоду зберігання залишалися стабільними та не зазнавали змін за вищенаведеними показниками. Висновки. Проведено контроль якості медичних олівців за органолептичними, фармако-технологічними, фізичними, фізико-хімічними та мікроскопічними показниками. Експериментально доведено стабільність медичних олівців запропонованого складу впродовж 18 місяців зберігання.
РОЗРОБКА МЕТОДИКИ КІЛЬКІСНОГО ВИЗНАЧЕННЯ ЗОПІКЛОНУ В ТАБЛЕТКАХ МЕТОДОМ ІЧ-СПЕКТРОСКОПІЇ
Мета роботи. Розробити ефективну, просту, експресну методику кількісного визначення зопіклону в таблетках методом ІЧ-спектроскопії. Матеріали і методи. Для проведення експериментальних досліджень було використано субстанцію зопіклону (98,5 % Виробника «Farmak a.s.», Чеська Республіка, серія 01010221) та таблетки «Нормасон» 7,5 мг (виробник ТОВ «АСТРАФАРМ», Україна) серія – 010822, «Імован» 7,5 мг (виробник ТОВ «Sanofi», Франція) серія – 1P65F, «Зопіклон-ЗН» 7,5 мг (виробник ТОВ Харківське фармацевтичне підприємство «Здоров’я народу», Україна) серія – 5321223, «Зопіклон» 7,5 мг (виробник АТ «Лубнифарм», Україна) серія –10823, «Соннат» 7,5 мг (виробник ПАТ «Київмедпрепарат», Україна) серія – 0083309. Для покращення вилучення АФІ використовували ультразвукову баню Jeken CE-7200A, розчин центрифугували на центрифузі ОПН-03 УХЛ4.2. Вимірювання проводили на ІЧ-Фур’є спектрометрі Thermo Scientific Nicolet Apex, який оснащений програмним забезпеченням Thermo Scientific OMNIC Paradigm, для дослідження використовували кювету із товщиною шару 1,0 мм. Результати й обговорення. Хлороформний розчин субстанції зопіклону та хлороформний витяг з таблеток, що містить зопіклон мали смуги поглинання на ІЧ-спектрі в області 1650-1750 см-1. Межа виявлення становила 0.041 мг/мл, межа кількісного визначення – 0.099 мг/мл. Представлено також рівняння регресії – у=2320,5х+63.533, коефіцієнт кореляції – 0,9986. Лінійність спостерігали на всьому діапазоні застосування розробленої методики кількісного визначення (0.1 – 0.9 мг/мл). Висновки. Розроблено та валідовано методику кількісного визначення зопіклону в таблетках методом ІЧ-спектроскопії, яка є достатньо експресною. Як розчинник було використано хлороформ. Вимірювання площі смуг поглинання проводили в області коливань 1650-1750 см-1.
РОЗРОБЛЕННЯ УМОВ ІЗОЛЮВАННЯ МІРТАЗАПІНУ З КРОВІ ТА СЕЧІ
Мета роботи. Розробити оптимальні умови ізолювання міртазапіну з модельних проб крові та сечі на основі використання рідинно-рідинної екстракції. Матеріали і методи. При виконанні досліджень використовували модельні суміші біологічних рідин волонтерів, до яких додавали розчини міртазапіну. Ізолювання досліджуваного антидепресанту з проб крові та сечі проводили методом рідинно-рідинної екстракції хлороформом з попередньо підлуженого середовища при рН 11 та при додаванні як висолювача натрій сульфату. Для видалення ендогенних компонентів з біологічних рідин попередньо виконували їх екстракцію діетиловим етером з кислого середовища при рН 1. При пробопідготовці крові форменні елементи біорідини відокремлювали осадженням за допомогою 2 % розчину кислоти трихлорацетатної. Кількісне визначення вмісту міртазапіну в отриманих екстрактах проводили УФ-спектрофотометричним методом після проведення додаткової очистки за допомогою ТШХ. Результати й обговорення. Виявлення міртазапіну в отриманих екстрактах з проб крові та сечі проводили за спектрами світлопоглинання в УФ-ділянці, які за характером поглинання співпадали із стандартним розчином препарату в 0,1 М розчині кислоти хлоридної та мали максимуми світлопоглинання при довжинах хвиль 253±2, 273±2 та 316±2 нм. Для кількісного визначення досліджуваного антидепресанту в екстрактах використовували рівняння калібрувального графіку y=0,0272x, який був лінійним в межах діапазону концентрацій препарату 1,5–45,0 мкг/мл. Ступінь ізолювання міртазапіну з біологічних рідин складав 36,4±3,5% (кров) та 78,7±3,4% (сеча). Висновок. Запропоновано достатньо ефективні методи ізолювання міртазапіну з модельних проб крові та сечі на основі рідинно-рідинної екстракції у присутності натрій сульфату як висолювача. Показано можливість використання методу УФ-спектрофотометричного методу для виявлення та кількісного визначення міртазапіну в пробах біологічних рідин, що підтверджено наведеними валідаційними параметрами та у відповідності до вирогідного вмісту досліджуваного препарату в біологічних рідинах людини при летальних інтоксикаціях. Отримані результати експериментальних досліджень можуть використовуватись при проведенні судово-токсикологічних експертиз у випадку отруєнь антидепресантами.
КЛІНІЧНИЙ ФАРМАЦЕВТ У МУЛЬТИДИСЦИПЛІНАРНІЙ КОМАНДІ З ТРАНСПЛАНТАЦІЇ: СУЧАСНІ НАПРЯМИ ПРОФЕСІЙНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ
АНОТАЦІЯ Мета роботи. На підставі критичного аналізу сучасних світових наукових джерел та нормативних вимог теоретично обґрунтувати та структурувати основні вектори професійної активності клінічного фармацевта як ключової ланки мультидисциплінарної команди з трансплантації. Матеріали і методи. Наукові публікації (статті та систематичні огляди), результати рандомізованих клінічних, когортних, ретроспективних, проспективних та амбіспективних досліджень, а також нормативні документи, котрі стосуються діяльності клінічного фармацевта у складі мультидисциплінарної команди з трансплантації. Використано бібліосемантичний, аналітичний, порівняльний та системний методи дослідження сучасної наукової бази щодо діяльності клінічного фармацевта у сфері трансплантології. Результати й обговорення. На підставі аналізу літературних джерел структуровано вектори професійної активності клінічного фармацевта у складі мультидисциплінарної команди з трансплантології, котрі включають вплив на: клінічні та економічні результати лікування, тривалість перебування у стаціонарі та частоту повторних госпіталізацій; імуносупресивну терапію після трансплантації; профілактику та лікування цитомегаловірусної інфекції; втручання клінічного фармацевта навчально-освітнього характеру та його діяльність в межах угод про спільну практику. Проведено структуризацію напрямків втручань клінічного фармацевта на трьох етапах - передтрансплантаційному, перитрансплантаційному, посттрансплантаційному та в амбулаторних умовах. Висновки. Діяльність клінічного фармацевта у складі мультидисцилінарної команди позитивно впливає на терапевтичну та клінічну ефективність трансплантації, забезпечує виражений позитивний економічний ефект, створення індивідуальних планів фармакотерапії та навчально-освітній супровід пацієнтів після трансплантації, що підвищує їхню прихильність до імуносупресивної терапії. Функціонування клінічного фармацевта у складі мультидисциплінарної команди з трансплантології забезпечує системність його втручань на всіх етапах трансплантації з урахуванням специфіки кожного з них та призводить до розширення його професійних компетенцій завдяки укладенню угод про спільну практику.
ПРОФЕСІЙНЕ ВИГОРАННЯ ФАРМАЦЕВТІВ: СИСТЕМНИЙ АНАЛІЗ ПРИЧИН ТА КОРЕКЦІЙНІ ПРОГРАМИ ПІДТРИМКИ
Мета роботи. Провести науковий аналіз причин професійного вигорання фармацевтів в різних країнах, дослідити корекційні програми підтримки шляхом проведення комплексного бібліометричного аналізу в базі даних Scopus. Матеріали та методи. Використано бібліометричний аналіз публікацій за ключовими словами «професійне вигоряння», «фармацевти», «система охорони здоров'я» у наукометричній базі даних Scopus. Відібрано та проаналізовано кількісні показники (динаміка публікацій, розподіл за галузями, географією, авторами) та бібліометричні метрики (CiteScore, SIR, SNIP). Результати та обговорення. Результати дослідження засвідчують посилення уваги до проблеми професійного вигоряння фармацевта як важливої складової профілактичної медицини, освітніх стратегій та соціальних ініціатив. Бібліометричний аналіз публікацій у базі даних Scopus за 2016–2026 рр. виявив 265 наукових документів, що свідчить про поступове зростання наукового інтересу до проблеми професійного вигорання фармацевтичних працівників. Водночас найбільша кількість публікацій припадає на 2022–2025 рр., що відображає суттєву активізацію дослідницької діяльності у цій сфері. Публікаційна активність концентрується у провідних міжнародних фармацевтичних журналах з високими наукометричними показниками, а географічно домінують дослідження науковців США, що підтверджує значну роль американських академічних та клінічних центрів у вивченні цієї проблематики. Аналіз наукових джерел показує, що професійне вигорання є поширеним явищем серед фармацевтів: понад половина фахівців повідомляють про його початкові прояви, а значна частка відзначає високий рівень стресу та емоційного виснаження. Основними чинниками ризику визначено надмірне робоче навантаження, кадровий дефіцит, інтенсивну комунікацію з пацієнтами, адміністративний тиск і дисбаланс між професійним та особистим життям. Наслідками цього є погіршення психоемоційного стану працівників, зниження задоволеності роботою, підвищення ризику професійних помилок та зростання плинності кадрів. У міжнародній практиці для профілактики професійного вигорання впроваджуються різноманітні організаційні та психосоціальні програми підтримки персоналу, зокрема ініціативи благополуччя працівників, програми психологічної допомоги, тренінги усвідомленості, взаємопідтримки та організаційні зміни у роботі аптек. Такі підходи спрямовані на формування сприятливого робочого середовища, оптимізацію робочого навантаження та підвищення добробуту фармацевтичних працівників, що в перспективі сприяє покращенню якості фармацевтичної допомоги. Висновки. Бібліометричний аналіз публікацій у базі даних Scopus засвідчив зростання наукового інтересу до проблеми професійного вигорання фармацевтичних працівників. Встановлено, що професійне вигорання є поширеним явищем серед фармацевтів і пов’язане з високим робочим навантаженням, кадровим дефіцитом та організаційними чинниками професійної діяльності. Світовий досвід демонструє ефективність організаційних і психосоціальних програм підтримки фармацевтичних працівників. Тому, проблема професійного вигоряння потребує уваги на рівні аптечних мереж, освітніх закладів, роботодавців і державної політики у сфері охорони здоров’я.