ДОСЛІДЖЕННЯ ВПЛИВУ ФЛУМАЗЕНІЛУ НА ПРОТИСУДОМНИЙ ПОТЕНЦІАЛ ДИГОКСИНУ ТА ВАЛЬПРОАТУ - Цивунін, В. В. (Фармацевтичний часопис, 2025)
Мета роботи – дослідження впливу флумазенілу на протисудомний потенціал серцевого глікозиду дигоксину та його комбінації з вальпроатом натрію. Матеріали і методи. Дослідження проводили на 48 білих рандомбредних мишах-самцях масою 20-24 г. Тваринам залежно від групи вводили вальпроат натрію 150 мг/кг внутрішньошлунково, дигоксин 0,8 мг/кг підшкірно, флумазеніл 5 мг/кг внутрішньоочеревинно відповідно до протоколу. Судоми моделювали підшкірним введенням пентилентетразолу у дозі 80 мг/кг. Оцінювали латентний період першого нападу, кількість судом та їхній характер (клонічні / тонічні), тяжкість конвульсій, загальну тривалість судомного періоду, час життя тварин до загибелі та загальний показник летальності в експериментальних групах тварин. Результати і обговорення. На моделі гострих пентилентетразолових судом встановлено, що селективний антагоніст ГАМКА-рецепторів флумазеніл потенціює антисудомну дію субефективної дози вальпроату, частково нівелює ефект дигоксину та суттєво послаблює синергію комбінації вальпроат + дигоксин. Це свідчить про значущий внесок ГАМКА-бензодіазепін-чутливих механізмів у реалізацію захисних ефектів зазначених препаратів. Ймовірною є фармакодинамічна (а не фармакокінетична) природа взаємодій. Висновки. Отримані результати не лише доводять роль бензодіазепінових (ГАМКА-рецепторних) механізмів у реалізації протисудомних ефектів як вальпроату, так і його нетипового ад’юванта дигоксину, але й обґрунтовують доцільність вивчення бензодіазепін-чутливої складової як окремого механізму у дії протиепілептичних препаратів.