РОЛЬ ФІЗИЧНОЇ ТЕРАПІЇ ПРИ КОРЕКЦІЇ ПОСТАВИ В ДІТЕЙ З ДЕФОРМАЦІЯМИ СТОП - Єфремова, І. С.; Гевко, У. П. (Медсестринство, 2024)
Вступ. Порушення постави є однією з найпоширеніших серед молоді проблем, що становить 90 % усіх випадків захворювань опорно-рухової системи. За статистикою, кожна четверта дитина в Україні має відхилення у поставі. Найбільшу частку деформацій хребта спостерігають у дітей, старших 7 років, а серед підлітків віком від 10 до 17 років порушення постави виявляють майже в 94 % випадків. Основними чинниками такого високого рівня поширеності є сучасний спосіб життя, зокрема довготривале сидіння за комп’ютером, невідповідність меблів у навчальних закладах гігієнічним вимогам та індивідуальним морфологічним особливостям, а також недостатня фізична активність молоді. Мета роботи – проаналізувати роль фізичної терапії у корекції постави в дітей з деформаціями стоп, визначити найбільш ефективні методи фізичної реабілітації. Основна частина. Фізична терапія відіграє ключову роль у корекції постави в дітей з деформаціями стоп, такими, як плоскостопість, вальгусна чи варусна деформація. Порушення біомеханіки стопи впливає на формування неправильної постави, що може призвести до сколіозу, порушень ходи та інших ортопедичних проблем. Фізична терапія включає індивідуально підібрані комплекси вправ для зміцнення м’язів стопи, поліпшення рухомості суглобів та відновлення рівноваги тіла. Також застосовують методи масажу, ортези (коригувальні устілки), кінезіотейпування та фізіотерапевтичні процедури. Регулярне виконання вправ у поєднанні з контролем фахівця сприяє зменшенню симптомів деформацій і нормалізації постави, покращуючи загальний фізичний стан дитини та запобігаючи розвитку ускладнень у майбутньому. Висновки. Фізична терапія є ефективним підходом у корекції постави в дітей з деформаціями стоп, сприяючи відновленню правильного положення тіла та покращенню моторної функції. Систематичне застосування індивідуально підібраних вправ і терапевтичних методів не лише зменшує ступінь вираження деформацій, але й запобігає розвитку вторинних ускладнень. Раннє втручання та постійний контроль фахівця підвищують ефективність лікування, забезпечуючи дитині гармонійний фізичний розвиток.