МІЖНАРОДНИЙ ДОСВІД ФОРМУВАННЯ КОМПЕТЕНТНІСНОГО ПІДХОДУ В МЕДСЕСТРИНСЬКІЙ ОСВІТІ - Безкоровайна, У. Ю.; Неділько, Р. В.; Тверда, І. І. (Медсестринство, 2024)
Вступ. Виклики XXI ст., а саме з процесом адаптації до сучасних вимог в освіті, а також обмеженою соціальною мобільністю, зумовлюють зміни в системі вищої освіти. Актуальність цього питання підсилюється прийняттям в Україні Національної рамки кваліфікацій. Мета роботи – дослідити застосування компетентнісного підходу в освіті за кордоном і стандарти вищої освіти. Основна частина. Стандарт вищої освіти використовують як основу для того, щоб визначити й оцінити зміст та якість надання освітніх послуг закладу вищої освіти, який має ліцензію на освітню діяльність за певною спеціальністю. Нові стандарти базуються на компетентнісному підході й поділяють концепцію визначення вимог до фахівця, закладену в основу Болонського процесу та в міжнародному Проєкті Європейської Комісії «Гармонізація освітніх структур в Європі». У кожному закладі вищої освіти повинна функціонувати система внутрішнього забезпечення якості вищої освіти, яка спрямована на реформування системи вищої освіти відносно сучасних вимог. Якщо порівнювати систему освіти в нашій країні та за кордоном, то компетентнісний підхід у вищій освіті став найпоширенішим у силу прикладного характеру, максимальної прагматичності. В освітньо-професійних програмах результати освіти вказано у форматі компетенцій. Тобто випускники на виході повинні володіти низкою компетенцій, які притаманні їх професійній діяльності та формують такого сучасного фахівця, який може швидко адаптуватися до умов праці, що змінюються навіть у рамках професії. Висновки. Набуття знань і набуття компетенцій – це не конкурентні підходи, а взаємопов’язані, адже набуття знань та їх застосування теж є важливими компетенціями.