ОСВІТНІ ТРАДИЦІЇ ЗДОРОВОГО СПОСОБУ ЖИТТЯ УЧНІВ НАРОДНИХ ШКІЛ ЗАКАРПАТТЯ (1919–1939) - Rozlutska, G. M.; Sokol, M. O.; Denizci, Ömer Mert (Медична освіта, 2020)
Доведено, що виховання здорового способу життя молодших школярів відбувалося через інформування, навчальну та власне виховну діяльність, спрямовану на формування санітарно-гігієнічної культури, здорового способу життя, вироблення корисних звичок (дотримання режиму дня, правильного способу харчування, рухової активності) та профілактику шкідливих звичок (куріння, вживання алкоголю тощо). Мета нашої статті полягає у виявленні традиції виховання здорового способу життя дітей молодшого шкільного віку; аналізі змісту шкільних підручників, які використовувались у народних школах Закарпаття міжвоєнного періоду на вміст матеріалів про підтримку і зміцнення здоров’я. Основні результати дослідження полягають в окресленні можливостей виховання здорового способу життя у змісті початкової освіти та віддзеркаленні їх у предметі «Горожанська наука і виховання» (громадянознавство). Встановлено, що реалізація завдань відбувалася за такою схемою: 1 етап ‒ освітня діяльність, спрямована на формування гігієнічної культури, здорового способу життя; 2 ‒ ознайомлення із технологіями захисту, збереження і зміцнення здоров’я (правила гігієни та санітарії, режим дня, харчування), спрямованими на формування стійкості організму до несприятливих факторів навколишнього середовища; 3 ‒ фізична активність як перевага здоров’я, для дітей охоплює ігри, спорт, фізичні вправи, походи, змагання, танці, активний відпочинок або працю тощо; 4 – боротьба зі шкідливими звичками.