ДОСВІД ВИКЛАДАННЯ КУРСУ «ОСНОВИ КЛІНІЧНОЇ ПРАКТИКИ У СФЕРІ ПСИХІЧНОГО ЗДОРОВ’Я (mhGAP )» В ІНТЕРНАТУРІ - Лазарчук, Тетяна; Коцюба, Оксана (Медична освіта, 2026)
Анотація. Психічне здоров’я є ключовим складником глобального здоров’я, соціального благополуччя та сталого розвитку. За даними ВООЗ та ООН, психоневрологічні розлади (ПНР) належать до провідних причин утрати років життя з інвалідністю та формують значний соціально-економічний тягар, особливо в країнах із низьким і середнім рівнем доходів. В Україні проблема ПНР суттєво загострилася з 2014 року та набула масштабів проблеми громадського здоров’я після початку повномасштабної війни у 2022 році, що зумовило нагальну потребу в розширенні доступу до психосоціальної та медичної допомоги. Однією з ключових відповідей на ці виклики є впровадження глобальної програми ВООЗ Mental Health Gap Action Programme (mhGAP), спрямованої на залучення лікарів неспеціалістів до надання базової допомоги особам із ПНР. Мета дослідження – оцінити затребуваність навичок надання неспеціалізованої допомоги особам із ПНР серед лікарів-інтернів різних фахів та ефективність тренінгу «Основи клінічної практики у сфері психічного здоров’я (mhGAP)». Дослідження проведено серед лікарів-інтернів першого року навчання (n=140) із використанням анкетування до та після проходження 50-годинного тренінгу, що включав навчальні сесії, самостійну роботу, рольові ігри, розбір клінічних випадків та онлайн-курси. Аналіз здійснювали методами описової статистики. Результати засвідчили, що переважна більшість інтернів має досвід контакту з пацієнтами з ознаками ПНР, проте до початку навчання не вважала оцінку психічного стану частиною власної професійної компетенції. Після проходження тренінгу всі респонденти відзначили його високу практичну цінність, готовність застосовувати отримані знання та навички у клінічній практиці, насамперед у сфері ефективної комунікації та психосоціальних втручань. Отримані дані підтверджують актуальність і доцільність інтеграції mhGAP у програму інтернатури та формування біопсихосоціальної моделі взаємодії лікар – пацієнт як перспективного напряму подальших освітніх і наукових досліджень.