ЕТИМОЛОГІЧНІ АСПЕКТИ ФОРМУВАННЯ ТЕРМІНОЛОГІЧНОЇ КОМПЕТЕНТНОСТІ МАЙБУТНІХ ФАХІВЦІВ IЗ МЕДИЦИНИ ЯК ПЕДАГОГІЧНА ПРОБЛЕМА - Palasiuk, H. B.; Kolodnytska, O. D. (Медична освіта, 2020)
Серед медичних термінів є немало таких, які через відсутність на той час відповідного кваліфікаційного терміна, який міг би відобразити орган тіла чи певне захворювання, замінювались описовими назвами, взятими із побутової лексики, античної міфології тощо. У цьому аспекті важливу роль відіграє знання і розуміння етимології медичних термінів майбутніми висококваліфікованими лікарями, що й спонукало нас до написання статті. Латинська мова була міжнародною мовою медицини аж до XVIII ст. Основу медичної термінології становлять грецькі терміни часів Гіппократа, Галена та їх попередників і латинські терміни, створені у середні віки та в часи Авла Корнелія Цельса. Увійшовши до медичної латинської мови, більшість грецьких термінів латинізувалась. І лише у XIX ст. у медичну термінологію починають поступово проникати слова із сучасних європейських мов. Значну частину лексики медичної термінології складають вторинні назви, які виникли в процесі метафоризації загальновживаних слів, зокрема назв предметів побуту. Відповідно до теорії номінації такі найменування можна умовно поділити на три групи: 1) лексеми, які утворилися внаслідок асоціації за зовнішньою подібністю, наприклад: membrane arachnoidea – павутиноподібна оболона мозку, походить від грецького слова arachne, esf – павук, оскільки є настільки тонкою, що своїм виглядом нагадує павутину; 2) терміни, які утворилися в результаті функціональної подібності, наприклад: incus, ūdisf (коваделко, одна із слухових кісточок у барабанній порожнині вуха через подібність до ковадла, яке колись використовували у ковальстві); 3) терміни, які утворилися як за функціональною, так і за зовнішньою подібністю, наприклад: pelvis, isf – ємність, таз у розмовній мові, а в анатомічній термінології – таз (pelvisminor – малий таз, pelvismaior – великий таз). З огляду на важливість формування термінологічної компетентності для формування клінічного мислення майбутніх медиків перспективи подальших досліджень вбачаємо у вивченні назв iз епонімічним та міфонімічним ономастичним компонентом.