МОЖЛИВОСТІ ДИСТАНЦІЙНОЇ ФОРМИ ОСВІТИ У ПІСЛЯДИПЛОМНІЙ ПІДГОТОВЦІ ЛІКАРІВ ЗАГАЛЬНОЇ ПРАКТИКИ – СІМЕЙНОЇ МЕДИЦИНИ - Kozlova, I. V.; Fedorov, S. V. (Медична освіта, 2017)
Мета роботи – окреслити проблеми впровадження дистанційної форми навчання у процес післядипломного удосконалення лікарів. Основна частина. У статті наведені основні проблеми впровадження дистанційної форми навчання для слухачів циклів після дипломного удосконалення за спеціальністю “Загальна практика – сімейна медицина”. Розглянуті технології дистанційного навчання, необхідні зміни організаційних принципів навчання та заходи, спрямовані на вдосконалення навчального процесу. Висновки. Впровадження дистанційного навчання вимагає вдосконалення та адаптації як до умов функціонування первинної ланки охорони здоров’я, так і до суб’єктивного сприйняття лікарями-спеціалістами. Основою дистанційного навчання на післядипломному етапі освіти лікаря є самостійна робота з використанням інформаційних технологій.