ФОРМУВАННЯ УЯВЛЕНЬ У ЗДОБУВАЧІВ ВИЩОЇ ОСВІТИ ПРО МЕТОДОЛОГІЧНІ ОСНОВИ РЕАБІЛІТАЦІЇ ОСІБ ІЗ ПОСТТРАВМАТИЧНИМ СТРЕСОВИМ РОЗЛАДОМ - Степаненко, В. В.; Петришин, Л. Й.; Степаненко, В. І.; Кульчицький, В. Й. (Медична освіта, 2023)
У статті посттравматичний стресовий розлад представлено як один із психопатологічних станів, до якого можуть призвести процес взаємодії небезпек та організму із включенням ланки розвитку стрес-реакції. Обґрунтовано складність цього явища через відсутність розуміння повної картини його патогенезу на фізіологічному рівні, різні методологічні підходи до розповсюдженості, оцінки й динаміки. З’ясовано нагальні вимоги підготовки здобувачів вищої освіти першого (бакалаврського) рівня за спеціальністю 227 «Фізична терапія, ерготерапія» до реабілітації осіб із посттравматичним стресовим розладом. Окреслено зміст, специфіку, види діяльності, форми і методи, які застосовуються під час вивчення і викладання освітніх компонентів та спрямовані на формування уявлень у здобувачів вищої освіти про методологічні основи реабілітації осіб із посттравматичним стресовим розладом. Виділено основні методологічні проблеми, з розумінням яких зіштовхуються здобувачі вищої освіти: термінологічна невизначеність і неузгодженість у класифікації діагнозу посттравматичного стресового розладу як нозологічної форми; розуміння сутності стресу і його значення в адаптації та ролі у формуванні посттравматичного стресового розладу; усвідомлення важливості міжгалузевого підходу та необхідності впровадження різних стратегій. Доведено, що розуміння здобувачами вищої освіти ролі стресу у розвитку патології є основою для фундаментально різних підходів до роботи лікарів-лікувальників та реабілітологів з особами з посттравматичним стресовим розладом, основна відмінність якої для лікаря-лікувальника полягає в діяльності, спрямованій на підвищення резистентності пацієнта, а для реабілітолога – побудова реабілітації на основі принципу резильєнтності.