ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНЕ ВИВЧЕННЯ ПРОЦЕСІВ ЗНОШУВАННЯ КОМПОНЕНТІВ ПАЦІЄНТ-СПЕЦИФІЧНИХ ЕНДОПРОТЕЗІВ СНЩС, ВИГОТОВЛЕНИХ ІЗ ТИТАНУ І ПОЛІЕФІР-ЕФІР-КЕТОНУ - Терлецький, Р. О.; Михайленко, О. В.; Черновол, П. А.; Натрус, Л. В.; Довгерт, Кшистоф; Чепурний, Ю. В.; Копчак, А. В. (Клінічна Стоматологія, 2024)
Анотація. Заміна скронево-нижньощелепного суглоба (СНЩС) двокомпонентним ендопротезом стало загальновизнаною стандартною процедурою, ефективність якої підтверджена численними дослідженнями з високим рівнем доказовості. Для її виготовлення традиційно використовують біосумісні / біоінертні матеріали. Мета дослідження – вивчення требологічних властивостей s зношуваності елементів двокомпонентних ендопротезів, виготовлених з Ti-PEEK та Ti-UHMWPE в стендовому натурному експерименті з відтворенням тривалих циклічних навантажень. Матеріали та методи. Для вивчення особливостей процесу тертя артикулюючих поверхонь, требологічних властивостей компонентів ендопротеза СНЩС та продуктів їх зношування в умовах тривалого циклічного навантаження залежно від матеріалу, з якого було виготовлено конструкцію, проведено серію натурних експериментальних досліджень із використанням системи для відтворення циклічного навантаження ендопротеза в діапазоні параметрів, що відповідають умовам його функціонального навантаження в клінічних умовах. Результати. За результатами дослідження требологічних властивостей компонентів ендопротеза за весь час неперервного експерименту з 1 млн циклів навантаження не було зафіксовано будь-яких відмов пристрою. Часточки РЕЕК та UHMWPE мали схожі морфологічні характеристики у всіх діапазонах розмірів від < 0,1 мкм до 100 мкм. Висновки. Двокомпонентні пацієнт-специфічні ендопротези СНЩС із парою тертя титан – РЕЕК демонструють високу зносостійкість. У процесі тертя артикулюючих поверхонь титан – РЕЕК та титан – UHMWPE утворюються продукти зношування, представлені полімерними часточками, розміри яких коливаються від < 0,1 мкм до 100 мкм. Абсолютна більшість часточок перебувала діапазоні розмірів менше за 10 мкм, що легко піддаються фагоцитозу і є найбільш біологічно-активними.