Біохімічні показники ротової рідини у наркозалежних хворих на хронічний генералізований пародонтит - Zubachyk, V. M.; Fedun, I. R. (Клінічна Стоматологія, 2017)
Вплив наркотичних речовин на органи порожнини рота недостатньо досліджений, проте без сумніву, має свої вияви. У зв’язку з цим, вивчення стоматологічної патології в осіб, які вживають наркотичні середники, є актуальним. Мета досліджень – вивчення біохімічних характеристик ротової рідини у наркозалежних хворих на хронічний генералізований пародонтит початкового та І ступенів тяжкості. Матеріали і методи. Об’єктом біохімічних досліджень була ротова рідина 14 наркозалежних осіб (основна група) та 10 ненаркозалежних пацієнтів (група порівняння) хворих на хронічний генералізований пародонтит початкового та І ступенів тяжкості (ХГП), 10 осіб з інтактним пародонтом (група контролю). Вік обстежуваних – від 18 до 35 років. Особи, які брали участь у дослідженні, не були обтяжені соматичною патологією. Постановку діагнозу проводили після проведеного обстеження згідно з класифікацією захворювань пародонта за Н. Ф. Данилевським. Для одержання ротової рідини дотримувалися методики розробленої А. П. Левицьким. Розраховували швидкість слиновиділення та визначали рН ротової рідини. Каталазну активність визначали за методом, описаним Королюк і спів., вміст МДА за – Стальная і співавт. та вираховували АПІ. Протеазну активність досліджували методом Кunitz у модифікації А. П. Левицького. Концентрацію білка визначали методом Лоурі. Для вивчення активності кислої та лужної фосфатази використовували набори для визначення активності ферментів ТОВ НВП «Філіст–Діагностика». Результати досліджень та їх обговорення. Результати проведених біохімічних досліджень ротової рідини наркозалежних та ненаркозалежних пацієнтів хворих на ХГП показали виражене відхилення даних рН у кислу сторону (6,16±0,12) та зменшення швидкості слиновиділення (0,31±0,02 мл/хв) в узалежнених пацієнтів. Відзначали зниження активності каталази (0,14±0,02) мкат/л та підвищення рівня МДА (0,31±0,02) мкмоль/л у наркозалежних пацієнтів, а також суттєве зменшення значення АПІ індексу в узалежнених пацієнтів до (4,47±0,64), що свідчить про ослаблення антиоксидантного захисту. Зростання протеазної активності на 7,1 %, кількості білка – на 14,3 % та активності кислої фосфатази – до 25,04±0,72 Од/л у хворих основної групи. Aктивність лужної фосфатази була знижена –до 42,55±0,82 Од/л. Висновки. Біохімічні дослідження ротової рідини наркозалежних хворих на ХГП засвідчують ослаблення протекторних механізмів та прогресування патологічного процесу в тканинах пародонта.