Структура захворювання тканин пародонта у пацієнтів із високим значенням індексу маси тіла - Бублій, Т. Д.; Бойченко, О. М.; Іваницький, І. О.; Микитенко, В. О. (Клінічна Стоматологія, 2024)
Резюме. В останні роки, за даними ВООЗ, близько 1,9 млрд людей віком понад 20 років мають надмірну масу тіла, з них більше 650 млн осіб страждають від ожиріння, при цьому є тенденція до щорічного зростання цих показників. Жирова тканина здатна продукувати велику кількість метаболічно активних речовин, які можуть сприяти синтезу медіаторів запалення. Нині результати епідеміологічних досліджень демонструють тенденцію до збільшення захворювань тканин пародонта серед населення. Мета дослідження – з’ясувати наявність взаємозв’язку між клінічними проявами пародонтиту і даними біохімічних досліджень у пацієнтів із високим індексом маси тіла. Матеріали і методи. У дослідженні взяли участь 80 осіб віком від 20 до 35 років, з яких 58 осіб з надмірною масою тіла, порівну чоловіків та жінок, які не пов’язували з індексом маси тіла (ІМТ), іншими захворюваннями, лише з надмірним споживанням їжі, багатої на вуглеводи. Групи були рівнозначними за віком, статтю та стоматологічним статусом. Для уточнення діагнозу всім пацієнтам вимірювали зріст, масу тіла й окружність талії, розраховували за формулою ІМТ, визначали артеріальний тиск. Використовували лабораторні дослідження, розраховували індекс HOMA-IR. Для верифікації патологічного процесу в тканинах пародонта використовували класифікацію М. Ф. Данилевського (1994). Результати досліджень та їх обговорення. Стан тканин пародонта описували за допомогою традиційної індексної оцінки. Втрату епітеліального прикріплення (ВЕП) вимірювали за допомогою градуйованого зонда та виражали у міліметрах. Для об’єктивізації кісткової тканини робили рентген-знімки. Розповсюдження захворювань тканин пародонта серед досліджуваного контингенту була однаковим та складало близько (75±4,8) %. Необхідно зазначити, що структура запальних захворювань була різною. Дослідження за гігієнічними індексами виявило залежність у пацієнтів другої групи з ГП початкового – І ст. від підвищеного індексу маси тіла, відмічалась тенденція до зростання значень порівняно з першою контрольною групою пацієнтів. Висновки. Виходячи з отриманих даних та аналізу літератури, можна зробити висновок про наявність тісного взаємозв'язку між ступенем тяжкості патології пародонта та наявністю у хворих надмірної маси тіла, що, ймовірно, можна пов’язати з місцевими чинниками та змінами в організмі людини, яка страждає від підвищеного ІМТ.