Вплив міогенних стовбурових клітин на перебіг ферментної та неферментної систем антиоксидантного захисту в щурів із гострим пародонтитом - Бігуляк, Г. Т.; Кліщ, І. М. (Клінічна Стоматологія, 2022)
Резюме. Захворювання тканин пародонта разом із каріозними ураженнями є за поширеннням найбільш складною та значною патологію щелепно-лицевої системи. За даними ВООЗ, вони призводять до швидкої втрати зубів, що в 5 разів перевищує ускладнення каріозного процесу. Мета дослідження – вивчити вплив стовбурових клітин на перебіг ферментної та неферментної систем антиоксидантного захисту за умов експериментального пародонтиту. Матеріали і методи. Дослідження проводили на білих безпородних щурах-самцях масою тіла 180–200 г. Пародонтит викликали уведенням ліпополісахариду (ЛПС) у тканини ясен по 40 мкл (г/мл) через день протягом 14-ти діб. Через 1-шу, 7-му, 14-ту і 21-шу доби після останнього уведення ЛПС щурів декапітували під тіопенталовим наркозом (50 мг/кг). Контролем слугував матеріал від інтактних тварин. Отримані цифрові дані обробляли за допомогою методу варіаційної статистики. Визначення достовірності відмінностей порівнюваних параметрів між різними вибірками проводили з використанням t-критерію Стьюдента (при нормальному розподілі результатів) чи Манна – Уїтні (у випадку розподілу, що не був нормальним). Достовірним вважали відмінності при р<0,05. Результати досліджень та їх обговорення. Отримували міогенні стовбурові клітини (МСК) від вагітних самок орієнтовно на 21–24-ту доби вагітності. Для отримання життєздатних МСК використовували ферментний метод. Культивування здійснювали в СО2-інкубаторі за температури 37 оС та концентрації СО2 – 5 %. Стовбурові клітини вводили щурам у ділянку ясен разовою ін’єкцією з розрахунку 1 млн клітин на 1 кг маси тіла. Для максимального збереження життєздатності клітин введення МСК здійснювали протягом 30 хв після отримання суспензії. Вміст супероксиддисмутази (СОД) визначали за методом R. Fried, каталази (КТ) – за методом R. Holmes, церулоплазмін (ЦП) – за методом В. Г. Колб, В. С. Камишнікова. Загальну антиоксидантну активність – за методом J. Stock та співавт. Висновки. Встановлено, що моделювання гострого пародонтиту спричинило зростання факторів антиксидного захисту на ранньому етапі патологічного процесу з подальшим виснаженням антиоксидантних резервів, що може призвести до надмірного збільшення активності вільнорадикальних процесів та ушкодження тканин пародонта. Корекція із застосуванням МСК мала позитивний ефект, згладжуючи зміни, що виникали.