ШЛЯХИ ВДОСКОНАЛЕННЯ І РЕФОРМУВАННЯ МЕДИЧНОЇ ДОПОМОГИ ІНФЕКЦІЙНИМ ХВОРИМ - Дашо, Ю.А.; Остяк, Р.С. (Інфекційні хвороби, 2013)
Інфекційна служба, незважаючи на її особливу соціальну значимість, є, на жаль, характерним прикладом застою, в якому погрузла наша охорона здоров’я. Реальна оцінка ситуації, яка склалась в нашій галузі, вимагає термінових перетворень, до яких нас власне і закликають засоби масової інформації, директивні та державні органи, численні вчені, спеціалісти, громадськість. Можна виділити ряд особливостей і факторів, які характеризують і впливають на ситуацію з інфекційною захворюваністю та станом протиінфекційної служби в Україні, а саме: - захворюваність населення на інфекційні хвороби, які практично в країнах Західної Європи не реєструються (лептоспіроз, сказ, дифтерія, кашлюк, кір, вітряна віспа, черевний тиф); - періодичне виникнення спалахів, які уражають сотні людей і особливо дітей (шигельоз, гепатит А, сальмонельоз); - значний ріст захворюваності на соціально-залежні інфекції (ВІЛ/СНІД, туберкульоз, хламідіози); - відсутність в Україні власного виробництва вакцин, сироваток; - погана матеріально-технічна база інфекційної служби; - нераціональне використання ліжкового фонду; - фінансування галузі за залишковим принципом; - низька санітарна культура населення; - відсутність правової бази існування інфекційної служби та юридичного захисту її працівників; - існування санітарно-епідеміологічної служби як надбудови над інфекційною службою; - неготовність державних органів, медицини до роботи з новими інфекційними хворобами, змінами властивостей збудників. Отже, дозвольте більш детально зупинитись на окремих вище наведених положеннях.