Епідемічна ситуація щодо мікобактеріозів в Україні та світі на початку ХХІ століття: огляд літератури - Панівська, Ольга; Шевчук, Віктор (Вісник медичних і біологічних досліджень, 2024)
Відсутність єдиної системи звітності про клінічні спалахи мікобактеріозів ускладнює об›єктивну оцінку епідемічної ситуації та виявлення закономірностей епідемічного процесу, незважаючи на зростаючу актуальність цієї проблеми в гуманній та ветеринарній медицині. Метою цього огляду було вивчення епідеміологічних та етіопатогенетичних аспектів мікобактеріозів як в Україні, так і в інших країнах різних континентів. В роботі використано порівняльно-географічний метод та метод епідеміологічного аналізу. Внаслідок проведеної роботи встановлено, що в Україні мікобактеріози людей мають значне поширення, у 94 % випадків перебігають у легеневій формі, часто формують мікст-інфекції з туберкульозом, а тому важко діагностуються. Найчастіше етіологічним чинником виступає M. avium complex, а у ВІЛ-інфікованих пацієнтів зазвичай розвивається дисемінований мікобактеріоз. У більшості аналізованих країн (Японія, Південна Корея, Іран, Туреччина, Пакистан, Саудовська Аравія, Єгипет, Оман, Кувейт, Китай, Франція, Великобританія, Італія, Греція, Чехія, Польща, США, Канада, Бразилія, Австралія та низка країн Африки) за період 2000-2023 рр. спостерігалося зростання захворюваності населення на хвороби легень, спричинені нетуберкульозними мікобактеріями, зокрема у Південній Кореї у 8 разів; у США щорічно на 8 %; у Квінсленді (Австралія) у 2,3 рази – з 11,1 рсm у 2001 році до 25,88 рсm у 2016 році. Встановлено, що епідеміологічними особливостями мікобактеріозів є переважне інфікування пацієнтів швидкоростучими мікобактеріями; зростання ризику інфікування мікобактеріями із збільшенням віку; виявлення M. avium complex, M. abscessus complex, M. kansasii і M. fortuitum, як найчастішої причини мікобактеріозів Отримано: 31.01.2024 | Переглянуто: 17.04.2024 | Прийнято: 28.05.2024