ТКАНИННА ГІПОКСІЯ ПАРЕНХІМИ НИРОК У ДІТЕЙ ІЗ ДИСМЕТАБОЛІЧНОЮ НЕФРОПАТІЄЮ - Айб, Н. Р.; Лук’яненко, Н. С.; Кенс, К. А. (Актуальні питання педіатрії, акушерства та гінекології, 2025)
Мета дослідження – встановити роль тканинної гіпоксії у дітей із дисметаболічною нефропатією у патогенезі цієї патології. Матеріали та методи. Обстежено дві групи дітей: з ускладненим перебігом дисметаболічної нефропатії (УДН), наявністю епізоду запального процесу органів сечовидільної системи в минулому (І гр. – УДН, 52 дитини) і дисметаболічною нефропатією (ДН) зі стійкою кристалурією (ІІ гр. – ДН, 56 дітей). У дітей обох груп визначали показники, що характеризують ступінь тканинної гіпоксії паренхіми нирок: антикристалутворювальної здатності сечі та добової екскреції оксалатів і фосфатів у дітей, які дозволяють не тільки верифікувати діагноз дисметаболічної нефропатії, але й діагностувати наявність тканинної гіпоксії паренхіми нирок. Результати дослідження та їх обговорення. Аналіз показав, що антикристалутворювальна здатність сечі до оксалатів кальцію та фосфатів кальцію була достовірно знижена у всіх обстежених дітей обох груп з тенденцією до більш значного зниження у дітей з обтяженим перебігом ДН. У всіх 100,0 % обстежених дітей обох груп добова екскреція оксалатів кальцію і фосфатів кальцію із сечею була достовірно (в 2–3 рази) вища з тенденцією до більшої екскреції у дітей з ускладненим перебігом ДН. Висновок. Отримані дані дозволяють стверджувати, що діти з дисметаболічною нефропатією вимагають антигіпоксантної терапії в комплексному лікуванні дисметаболічної нефропатії.