ОПТИМІЗАЦІЯ МЕТОДІВ ДІАГНОСТИКИ ПРИ ЗАТРИМЦІ РОСТУ ПЛОДА У ВАГІТНИХ. - Ovcharuk, V. V. (Актуальні питання педіатрії, акушерства та гінекології, 2016)
У статті представлені результати пошуку маркерів ранньої діагностики затримки росту плода та оцінка їх ефективності. Проведено дослідження 45 вагітних з затримкою росту плода, що перебували на лікуванні у Тернопільській комунальній міській лікарні № 2. Контрольну групу склали 25 вагітних з фізіологічним перебігом вагітності, які народили живих доношених дітей з масо-ростовими характеристиками відповідно до гестаційного віку. Вивчали стан фетоплацентарного комплексу у вагітних на основі дослідження рівнів гормонів (ПАПП-А, β-хоріонічного гонадотропіну людини (β-ХГЛ), естріолу (Е3), плацентарного лактогену (ПЛ) та прогестерону). Стан внутрішньоутробного плода оцінювали за даними ультразвукового дослідження, кардіотокографії, визначення біофізичного профілю плода. Виявлено, що ранніми ознаками розвитку затримки росту плода є визначення ПАПП, естріолу та хоріонічного гонадотропіну в ранні терміни вагітності та рівні естріолу, прогестерону, плацентарного лактогену в другому триместрі. Використання гравідограми як скринінгового маркера дозволив діагностувати затримку росту й у 95,4 % випадків був підтверджений УЗД та виставлено діагноз затримки росту плода у вагітних. За даними УЗД визначали біометричні маркери затримки росту.