ВЗАЄМОЗВ’ЯЗОК МІЖ СКАРГАМИ, РІВНЕМ МЕЛАТОНІНУ ТА ДЕЯКИМИ ПОКАЗНИКАМИ СТАНУ АНТИОКСИДАНТНОЇ СИСТЕМИ Й АНГІОГЕНЕЗУ В ЖІНОК ІЗ ЛЕЙОМІОМОЮ МАТКИ - Соколов, Б. В. (Актуальні питання педіатрії, акушерства та гінекології, 2024)
Мета дослідження – встановити взаємозв’язок між скаргами, рівнем мелатоніну та деякими показниками стану антиоксидантної системи і ангіогенезу в жінок із лейоміомою матки. Матеріали та методи. Обстежено 60 жінок репродуктивного віку з діагнозом «лейоміома матки» (дослідна група). Контрольну групу склали 20 практично здорових жінок тієї ж вікової групи. Вивчали концентрації мелатоніну та відновленого глутатіону, а також рівні фактора росту ендотелію судин VEGF у плазмі крові обстежених жінок. Порівняння між групами проводили з використанням t-тесту для неоднакових вибірок. Здійснювали розрахунки логістичної регресії між якісними (наявність чи відсутність описаних нижче клінічних симптомів) та кількісними (перераховані біохімічні показники) параметрами. Результати дослідження та їх обговорення. Рівень мелатоніну в плазмі крові пацієнток, хворих на лейоміому матки, був вірогідно нижчий порівняно з рівнем даного гормону у практично здорових жінок: (111,01±18,5) ng/ml (в контролі (153,5±8,5) ng/ml, p<0,01). Концентрація відновленого глутатіону в плазмі крові жінок із лейоміомою була достовірно нижчою порівняно зі здоровими жінками ((0,77±0,13) мкмоль/л проти (1,02±0,14) мкмоль/л у контрольній групі, p<0,01). Рівень VEGF у пацієнток із лейоміомою матки був вірогідно вищий ((90,4±23,6) пг/мл) порівняно з контрольною групою ((35,1±8,3) пг/мл, p<0,01). При зниженні рівня мелатоніну в плазмі крові нижче 100,0 ng/ml у жінок репродуктивного віку, хворих на лейоміому матки, імовірність появи болісних менструацій складає 82 %, а при підвищенні концентрації відновленого глутатіону вище за 0,78 мкмоль/л шанс на появу рясних кров’янистих виділень під час менструації складає близько 67 %. Рівень VEGF у плазмі крові жінок із лейоміомою, вищий за 96,13 pg/ml, майже завжди, відповідно до наших даних, асоціюється з наявністю в анамнезі таких пацієнток самовільних викиднів. Висновки. У пацієнток із лейоміомою матки спостережено знижену порівняно зі здоровими жінками активність антиоксидантної системи: в дослідній групі середній рівень мелатоніну в плазмі крові був вірогідно (p<0,01) нижчий, порівняно з контрольною групою (різниця склала 27,6 %), як і середній рівень у плазмі крові відновленого глутатіону (різниця склала 24,5 % при p<0,01 порівняно з контролем). У групі жінок із діагнозом «лейоміома матки» відмічали значне (в 2,58 раза) збільшення середньої концентрації VEGF у плазмі крові порівняно зі здоровими жінками (p<0,01), що свідчить про активізацію ангіогенезу при даному захворюванні. Взаємозв’язки між клінічними ознаками лейоміоми матки та дослідженими біохімічними показниками описано за допомогою інструментів логічної регресії.